Справа № 420/10376/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти та науки України, третя особа - Державне підприємство «ІНФОРЕСУРС», про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України, які полягають у внесенні відомостей в Єдину державну електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказано «Ні, порушує»; зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має диплом «Кваліфікованого робітника» (отриманий у 2020 році) і наразі навчається на денній формі за рівнем «Фаховий молодший бакалавр». У 2017 році він розпочинав навчання за рівнем «Молодший спеціаліст», але був відрахований у зв`язку з переведенням і диплом не отримував. Згідно з ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 10 Закону України «Про освіту», відстрочка надається тим, хто здобуває рівень освіти, вищий за раніше здобутий. Оскільки позивач не завершував навчання за рівнем молодшого спеціаліста та не отримував відповідного диплома, цей рівень він не здобув. Отже, здобуття ним ступеня «Фаховий молодший бакалавр» після рівня «Кваліфікований робітник» є логічним і не порушує законної послідовності. Позивач вказує, що МОН у своєму дорученні від 31.05.2024 № 1/34-Д-24 заклало в алгоритми ЄДЕБО автоматичне позначення порушення послідовності за сам факт наявності запису про попереднє навчання (навіть незакінчений рівень). Оскільки внутрішнє доручення Міністерства суперечить нормам Закону України «Про освіту» та Порядку КМУ № 560, які оперують саме поняттям фактично здобутої освіти (підтвердженої дипломом), дії МОН є протиправними.
Ухвалою судді від 10.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
21.04.2026 до суду від Міністерства освіти та науки України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Міністерство реалізує свої повноваження виключно шляхом видання наказів, не вносить безпосередньо дані про студентів до ЄДЕБО та не формує відповідні довідки - ці обов`язки покладені на заклади освіти (суб`єкти освітньої діяльності) та технічного адміністратора ДП «Інфоресурс». По суті освітнього процесу відповідач наполягає, що позивач дійсно здобуває освіту в непослідовному порядку. Посилаючись на Наказ МОН № 168, Міністерство зазначає, якщо особа раніше розпочинала навчання за тим самим або вищим освітнім рівнем (у даному випадку за рівнем «Молодший спеціаліст» у 2017 році), навіть якщо їй не було присуджено ступінь через відрахування, вона вважається такою, що вже формувала компетентності на цьому рівні. З огляду на це, повторне зарахування на тотожний рівень («Фаховий молодший бакалавр») вважається повторним вступом, а не продовженням/поновленням навчання, що в розумінні алгоритмів ЄДЕБО свідчить про порушення послідовності за ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту». Крім того, МОН зауважує, що лист Міністерства від 03.06.2024 р. має лише роз`яснювальний характер, а сам спір не має публічно-правового характеру й повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства. 
02.05.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якійс сторона позивача посилається на актуальну практику Верховного Суду (справи № 160/31314/24, № 200/5372/24, № 160/30918/24), де чітко визначено, що порушенням послідовності вважається лише повторне здобуття освітнього рівня особою, яка вже успішно завершила навчання та отримала відповідний диплом. Оскільки позивач не отримував диплома «Молодшого спеціаліста» (був відрахований), наявність лише диплома «Кваліфікованого робітника» підтверджує, що здобуття ним ступеня «Фаховий молодший бакалавр» є послідовним підвищенням освітнього рівня. Також позивач відхиляє твердження МОН про неналежність відповідача, зазначаючи, що саме Міністерство є володільцем ЄДЕБО, визначає програмні алгоритми бази та видає доручення для автоматичного формування довідок, тоді як заклади освіти лише технічно виконують ці алгоритми й позбавлені можливості змінити запис про порушення послідовності.
Пояснення від третьої особи ДП «Інфоресурс» щодо адміністративного позову та відзиву до суду не надійшли.
Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчив 15.06.2017 Долинський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст.-гімназія» Ананьївської районної ради Одеської області, здобувши базову загальну середню освіту, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 .
31.07.2017 позивача було зараховано, а з 01.09.2017 він розпочав навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Одеського національного політехнічного університету» для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Молодший спеціаліст».
17.10.2017 ОСОБА_1 було відраховано із вказаного коледжу у зв`язку з переведенням до іншого навчального закладу на підставі Наказу № 340 від 17.10.2017, внаслідок чого повний курс навчання за рівнем «Молодший спеціаліст» він не завершив, підсумкову атестацію не складав та відповідного диплома не отримував.
27.06.2019 ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту у Долинському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст.-гімназія» Ананьївської районної ради Одеської області, про що отримав свідоцтво серії НОМЕР_2 .
16.03.2020 ОСОБА_1 закінчив Державний навчальний заклад «Одеський професійний ліцей морського транспорту» та здобув робітничу професію «Електрогазозварник 3 розряду», що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 .
02.09.2019 ОСОБА_1 було зараховано до закладу професійно-технічної освіти «Одеський професійний коледж морського та залізничного транспорту», навчання в якому він успішно завершив 03.11.2020, здобувши освітньо-кваліфікаційний рівень «Кваліфікований робітник» та отримавши диплом серії НОМЕР_4 .
28.08.2025 позивач вступив до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеського національного технологічного університету» на денну форму навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Фаховий молодший бакалавр» (Витяг з Наказу № 44-03 від 28.08.2025) та 01.09.2025 розпочав навчальний процес.
Коледж видав позивачу Довідку № 4325 від 27.11.2025, яка підтверджує факт того, що ОСОБА_1 є студентом ІІ курсу денного відділення вказаного навчального закладу.
31.05.2024 Міністр освіти і науки України видав Доручення № 1/34-Д-24, яким затвердив алгоритм технічної перевірки послідовності здобуття освіти в ЄДЕБО; за цим алгоритмом наявність у базі даних будь-якого запису про попереднє навчання того ж або вищого рівня (навіть у разі відрахування особи без отримання диплома) автоматично кваліфікується як порушення послідовності.
На виконання постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 навчальний заклад сформував з ЄДЕБО Довідку про здобувача освіти (за формою Додатка 9), у якій на підставі програмних алгоритмів, встановлених МОН, у графі щодо дотримання послідовності здобуття освіти (ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту») було автоматично згенеровано позначку: «Ні, порушує».
Зважаючи на те, що позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем «Фаховий молодший бакалавр», не проходив відповідну атестацію та не отримував диплома фахового молодшого бакалавра/молодшого спеціаліста за відповідною спеціальністю, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, тому не вважається таким, що здобув певний освітньо-кваліфікаційний рівень, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.
Згідно з частинами першою - третьою статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Частиною 2 ст. 10 вказаного Закону встановлено, що рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
За приписами ч. 2 ст. 17 Закону України «Про освіту» вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту», згідно з визначенням термінів частини першої статті 1 якого (пункти 5, 19) вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти; результати навчання - знання, уміння, навички, способи мислення, погляди, цінності, інші особисті якості, які можна ідентифікувати, спланувати, оцінити і виміряти та які особа здатна продемонструвати після завершення освітньої програми (програмні результати навчання) або окремих освітніх компонентів.
Частина перша статті 4 цього ж Закону передбачає, що кожен має право на вищу освіту. Громадяни України вільні у виборі закладу вищої освіти, форми здобуття вищої освіти і освітньої програми.
Здобувачем вищої освіти у розумінні пункту 1 частин другої статті 61 Закону України «Про вищу освіту» є студент - особа, зарахована до вищого навчального закладу з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.
Рівні та ступені вищої освіти визначає стаття 5 Закону України «Про вищу освіту», частина перша якої встановлює, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти (частини друга, четверта статті 5 Закону України «Про вищу освіту»).
За змістом частин першої, другої статті 6 наведеного Закону атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.
Норми частин першої, другої, п`ятої та шостої статті 7 Закону України «Про вищу освіту» містять положення про те, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.
Документ про вищу освіту видається закладом вищої освіти лише за акредитованою відповідно до цього Закону освітньою програмою.
Пунктом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» передбачено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Пунктом 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначено, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
За формою довідки про здобувача освіти, наведеної у додатку 9 до вказаного Порядку, у ній зазначається, зокрема, така інформація: на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - ТАК/НІ.
Верховний Суд у постанові від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24 зазначив, що нормативне визначення поняття «послідовності поточного здобуття освіти» у законі відсутнє, однак зі змісту норм частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» розуміється, зокрема, що перший (бакалаврський) рівень вищої освіти є вищим за раніше здобутий особою рівень повної загальної середньої освіти й така послідовність здобуття освіти відповідає положенням зазначеної статті.
За обставин розглядуваної справи, позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем «Фаховий молодший бакалавр», не проходив відповідну атестацію та не отримував диплома фахового молодшого бакалавра/молодшого спеціаліста за відповідною спеціальністю, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, тому не вважається таким, що здобув певний освітньо-кваліфікаційний рівень.
Порядком № 560 передбачено саме попереднє здобуття освіти, а не процес навчання без закінчення повного освітнього курсу. Аналогічний припис містить п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.93 № 3543-XII. Належним свідченням про здобутий рівень вищої освіти є диплом. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач має диплом про здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Кваліфікований робітник», а станом на розгляд справи здобуває рівень освіти «Фазовий молодший бакалавр», що не суперечить послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».
Установлені судовим розглядом цієї справи обставини не вказують на існування як правових, так і фактичних підстав для формування довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти із зазначенням у ній відомостей про те, що поточне здобуття освіти позивача порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Формування та видача позивачу такої довідки порушило його право як учасника освітнього процесу на отримання стосовно себе повної і достовірної інформації в галузі освіти.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що Міністерство освіти і науки України не порушувало і не могло порушити права позивача, оскільки не видавало позивачу довідку, щодо відомостей у якій виник спір у справі, що розглядається, і така довідка була видана закладом освіти, в якому він у той час навчався.
Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти затверджене наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2018 року за № 1132/32584.
Зазначене Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України «Про освіту» з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб. Такі приписи містяться у абзаці першому пункту 1 розділу I вказаного Положення.
В абзаці четвертому пункту 2 розділу I цього ж Положення наведений перелік уповноважених суб`єктів, а саме: розпорядник ЄДЕБО, технічний адміністратор ЄДЕБО, державні органи, органи управління у сфері освіти, Державна служба якості освіти України, Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти, Український центр оцінювання якості освіти, суб`єкти освітньої діяльності, підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління розпорядника ЄДЕБО, інші особи, яким надається доступ до ЄДЕБО або окремих її складових у порядку та обсягах, визначених законодавством.
Власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО (пункт 5 розділу I Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти).
Згідно приписів підпункту 5 пункту 2 розділу ІІ вищезазначеного Положення ЄДЕБО функціонує з метою забезпечення, зокрема, формування, реєстрації та обліку інформації для видачі суб`єктами освітньої діяльності документів у сферах, у тому числі вищої освіти.
Уповноважений суб`єкт має доступ до інформації, внесеної або сформованої ним в ЄДЕБО, а також до інформації, доступ до якої передбачений відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО, що передбачено пунктом 12 розділу III Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти.
Відповідно до пп.пп. 1, 3 та 6 пункту 1 розділу IV вказаного вище Положення розпорядник ЄДЕБО як уповноважений суб`єкт виконує, зокрема, такі основні функції: вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО.
Суб`єкти ж освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, відповідно до пункту 8 розділу IV Положення про ЄДЕБО уповноважені: вносити до ЄДЕБО та підтримувати в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у відповідних пунктах Положення; підтверджувати зазначену в ЄДЕБО інформацію про себе один раз на рік, якщо інше не визначено розпорядником ЄДЕБО; здійснювати в ЄДЕБО інші дії у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.
З огляду на вищевказані норми Положення Верховний Суд у постанові від 29.10.2025 по справі № 200/5372/24 дійшов висновку, що формування інформації з ЄДЕБО для видання документів у сферах, зокрема, вищої освіти здійснюється автоматизовано з використанням програмного забезпечення, вимоги до якого встановлює Міносвіти як розпорядник зазначеної системи, який також є володільцем вказаної інформації та має повний доступ до неї як уповноважений суб`єкт.
При цьому за змістом пункту 2 розділу IV Положення про ЄДЕБО забезпечення функціонування ЄДЕБО здійснюється технічним адміністратором системи в порядку, визначеному Міносвіти як розпорядником ЄДЕБО, у тому числі й стосовно здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення.
Суб`єкти ж освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти не мають повноважень на встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО та зміни технічних параметрів й алгоритмів його функціонування.
Таким чином, заклад вищої освіти, в якому станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин навчався позивач, в силу своїх повноважень в ЄДЕБО, не має технічної можливості для формування та видання позивачу довідки з іншим, аніж у спірних відносинах, змістом відомостей щодо поточного здобуття освіти, порушення або непорушення послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», оскільки такий документ формується автоматично з використанням засобів програмного забезпечення, вимоги до якого визначає Міносвіти.
Суд враховує, що хоча формування довідки з ЄДЕБО й здійснюється автоматично у цій системі, однак порядок вчинення таких дій визначається безпосередньо Міносвіти шляхом забезпечення функціонування ЄДЕБО і встановлення вимог до апаратного та програмного забезпечення вказаної системи. Тобто формування довідки про здобувача освіти є результатом виконання вказаним Міністерством закріплених за ним у законі повноважень.
Зазначення у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти стосовно позивача, що поточне здобуття освіти порушує послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII, є протиправним. 
Надаючи оцінку порушеному праву позивача, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем вчинено протиправні дії, які полягають у невірному відображенні в довідці інформації, що містяться в ЄДЕБО, про порушення послідовності здобуття освіти позивачем.
З метою повного та ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство освіти і науки України як суб`єкта владних повноважень внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо непорушення поточним здобуттям освіти позивачем послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а саме в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» вказати: «Так, не порушує».
Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Міністерства освіти та науки України (01135, м. Київ, пр. Берестейський, 10; ЄДРПОУ 38621185), третя особа - Державне підприємство «ІНФОРЕСУРС» (03057, м. Київ, вул. О. Довженка, 3; ЄДРПОУ 37533381), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України, які полягають у внесенні відомостей в Єдину державну електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказано «Ні, порушує».
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
Стягнути з бюджетних асигнувань Міністерства освіти та науки України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну грн. 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк