Справа № 629/7042/26
Номер провадження 3/629/1659/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2026 Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді - Харабадзе К.Ш., за участю секретаря – Діденко І.Ю., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Сімутіна Р.В., розглянувши адміністративний матеріал стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
у с т а н о в и в:
09.08.2026 о 22 год. 15 хв. ОСОБА_1 , в м. Лозова Харківської області, м-н 4, керував транспортним засобом КІА SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилась, брала участь через свого представника – адвоката Сімутіна Р.В.
Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Сімутін Р.В. в наданому суду клопотанні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 оперативно-тактичного з`єднання 1-го корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 09 серпня 2026 року ОСОБА_2 перебував на військовій службі та виконував обов`язки військової служби за призначенням на території Харківської області. Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 24 червня 2026 року № 183/ДСК (пункт 2 підпункт 2.1.) відповідно до яких ОСОБА_1 з 22 червня 2026 року залучений до складу сил та засобів ІНФОРМАЦІЯ_3 України оперативно-тактичного з`єднання – 1-го корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » УВ (с) «Схід» для безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, відповідно до бойових розпоряджень Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.12.2025 № 31314, від 05.01.2026 № 339, від 04.02.2026 № 3261, від 16.02.2026 № 4375, бойових розпоряджень Угрупування військ (сил) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 05.01.2026 № 146т/ОКП/бу, від 05.02.2026 № 1059 № 1059т/ОКП/бу, від 17.02.2026 № 1374т/ОКП/бу, бойового розпорядження командира 1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 21.02.2026 № 343т. Після зупинки автомобіля ОСОБА_2 пред`явив свій військовий квиток та повідомив поліцейським, що є військовослужбовцем і знаходиться при виконанні обов`язків військової служби. Працівники поліції не мали повноважень проводити огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а такий огляд згідно з вимогами, встановленими частинами 2 – 7 ст. 266-1 КУпАП, Порядком та пунктом 8 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 серпня 2017 року № 726 міг бути проведений лише посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром військової частини або посадовою особою, уповноваженою командиром військової частини, у якій ОСОБА_1 проходить військову службу. Також, поліцейські не мали повноважень направляти ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Відповідно до пункту 8 Порядку та пункту 8 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 серпня 2017 року № 726 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 міг бути направлений лише відповідним командиром (начальником) або посадовою особою, уповноваженою командиром. Проте, встановивши, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі, працівники поліції не вжили заходів щодо повідомлення органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командира військової частини НОМЕР_3 , у якій ОСОБА_1 проходить військову службу, про необхідність його огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, Порядку та пункту 8 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23 серпня 2017 року № 726. Таким чином, цей установлений законом порядок огляду військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби, на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими не був дотриманий. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять інформації про визначені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстави зупинки поліцейськими транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Після зупинки автомобіля поліцейськими, стосовно ОСОБА_1 не складався протокол та не виносилась постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за можливе порушення ним, як водієм транспортного засобу, положень ПДР України. Таким чином, у зв`язку із відсутністю факту порушення ОСОБА_1 ПДР України та відсутністю інших підстав, передбачених частинами 1 та 2 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», не було жодних правових підстав для зупинки поліцейськими автомобіля, яким він керував.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що відповідає приписам ст. 245 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). 
Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВС України 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Вказані обставини підтверджуються доказами, наданими з протоколом серії ЕПР1 № 741530 від 09.08.2026 про адміністративне правопорушення: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.08.2026, довідками начальника САП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, ст. інспектора САП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, розпискою ОСОБА_3 , відеозаписом на диску CD-R.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в направленні на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в протоколі зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, доданий відеозапис події. 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 пропонувалося працівниками поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі. 
Так, судом зауважується, що під час проведення огляду  ОСОБА_1 поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, який доданий до матеріалів справи, та з якого чітко убачається факт керування транспортним засобом, що водій відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння в лікарні. Водію роз`яснювалися його права в тому числі право на правову допомогу.
Щодо посилань представника особи, яка на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та під час керування транспортним засобом виконував обов`язки військової служби, що його дії повинні були фіксуватися ВСП, суд зазначає на таке.
Питання стосовно кваліфікації діяння військовослужбовця та порядку проведення його огляду на стан сп`яніння вирішується судом у кожному конкретному випадку з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
Так, у разі не встановлення факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби під час керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції , або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння дії військовослужбовця мають кваліфікуватися за статтею 130 КУпАП, а його огляд на стан сп`яніння має здійснюватися за правилами ст. 266 КУпАП. 
Суду надано довідку про те, що ОСОБА_1 проходить військову службу з 13.03.2026, та витяг з наказу про те, що з 22.06.2026 він залучений до складу сил та засобів бригади оперативного призначення для безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, однак ці документи не підтверджують того, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 брав безпосередню участь на шляху слідування в ТЗ у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.
Протокол за ст. 130 КУпАП складено у зв`язку саме з відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння
Таким чином, підстав кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ст.172-20 КУпАП, а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, не має.
Щодо доводів представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, суд зазначає, що на таке.
Так, стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом. Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно приписів ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
При цьому, належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час оспорюваної події.
З наявного в матеріалах справи відеозапису подій від 09.08.2026, чітко вбачається рух транспортного засобу КІА SPORTAGE, який не мав заднього номерного знаку, на м-н 4 в м. Лозова Харківської області. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Керування транспортними засобами в стані сп`яніння створює реальну небезпеку для учасників дорожнього руху та може призвести до тяжких наслідків.
Здійснити перевірку керування водієм транспортного засобу, вочевидь, можливе лише після зупинки транспортного засобу.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено обов`язок водія пройти медичний огляд на стан сп`яніння.
Ця вимога поліцейського є імперативною і підлягає виконанню.
Разом з тим, ніхто не може бути примушений проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки з точки зору стороннього спостерігача такий примус може бути розцінений, як порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, відповідно до викладених правових норм у їх нерозривному взаємозв`язку, водій у якого працівник поліції встановив ознаки сп`яніння зобов`язаний виконати законну вимогу пройти огляд на встановлення факту такого сп`яніння, а відмова від виконання цієї вимоги є самостійним складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 130 КУпАП та не знаходиться у причинно наслідковому зв`язку із законністю чи незаконністю зупинки транспортного засобу.
З наявного в матеріалах справи відеозапису подій від 09.08.2026, чітко вбачається рух транспортного засобу КІА SPORTAGE, який не мав заднього номерного знаку, на м-н 4 в м. Лозова Харківської області. 
Після зупинки транспортного засобу, о 22:16 год. працівник поліції зазначив чітку причину зупинки транспортного засобу, а саме відсутність на транспортному засобі заднього номерного знаку. Будь-яких заперечень з цього приводу ОСОБА_1 працівникам поліції не висловлював.
Разом з тим, належить також зазначити, що неправомірна зупинка транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення працівників поліції до відповідальності, встановлену законом та підлягають розгляду в окремому порядку.
Натомість, матеріали справи не містять відомостей щодо позитивного результату оскарження дій чи бездіяльності працівників поліції, причетних до складання цих матеріалів про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в цій частині належить вважати необґрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Переконання суду у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зібраних правоохоронцями доказах.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
При накладенні адміністративного стягнення, враховується характер скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майнове положення, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а тому до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Приймаючи до уваги положення ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя вважає необхідним також стягнути на користь держави судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст.130 ч. 1, 283, 284 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и в:
Визнати винуватим  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень 00 копійок, на р/р UA168999980313020149000020001, отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Строк позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дати вилучення документу, що підтверджує право керування транспортними засобами - посвідчення водія серія НОМЕР_4 на ім`я  ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу в 15-денний термін з дня повідомлення про винесення вказаної постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави р/р UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Суддя       Карина ХАРАБАДЗЕ