СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Харків Справа №917/2018/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,
за участю представників:
позивача за первісним позовом – не з`явився; 
відповідача за первісним позовом – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом – Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» (вх.№1186П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25,
за позовом Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто», вул. Кіквідзе, 11, м. Київ, 01103,
до Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», вул. Шевченка, 23, м. Полтава, 36011,
про стягнення 38400,00 грн,-
та за зустрічною позовною заявою Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», вул. Шевченка, 23, м. Полтава, 36011,
до Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто», вул. Кіквідзе, 11, м. Київ, 01103,
про стягнення 38400,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Аудиторська фірма у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» про стягнення коштів за виконану роботу за договором №328/8 від 24.06.2025 року в межах отриманого авансу у розмірі 38400,00 грн.
У подальшому, через систему Електронний суд надійшла зустрічна позовна заява Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» до Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» про стягнення попередньої оплати (авансу) у розмірі 38400,00 грн за договором №328/6 від 24.06.2025 року.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25 (повний текст складено 06.05.2026 року, суддя Тимощенко О.М.) відмовлено в задоволенні первісного позову Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто».
Задоволено зустрічний позов Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради».
Стягнуто з Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» (вул. Кіквідзе, 11, м. Київ, 01103, код ЄДРПОУ 21581627) на користь Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» ( вул. Шевченка, 23, м. Полтава, 36011, код ЄДРПОУ 01999106) попередню оплату (аванс) 38400,00 грн за договором №328/6 від 24.06.2025 року та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.
Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) з вказаними рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25;
- прийняти нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» відмовити повністю; первісний позов АФ у формі ТОВ «Інтерконто» задовольнити.
Ухвалою суду від 28.05.2026 року апеляційну скаргу позивача за первісним позовом – Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25 залишено без руху з підстави невиконання скаржником п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а саме не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у належному порядку та розмірі. 
Так, суд вказав, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в повному обсязі, як за первісним позовом так і за зустрічним позовом, а враховуючи характер вимог, вимоги діючого законодавства щодо порядку сплати судового збору у відповідних категоріях справ, то судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 9084,00 грн (з урахуванням ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 7267,20 грн). У якості додатку до апеляційної скарги надано платіжну інструкцію №166 від 25.05.2026 року у підтвердження сплати судового збору в розмірі 4542,00 грн. Тобто, апелянтом недоплачено судовий збір за перегляд рішення в повному обсязі як за первісним так і за зустрічним позовом у розмірі 2725,20 грн.
Апелянту ухвалено усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. 
Вказана ухвала була направлена апелянту до електронного кабінету користувача у підсистемі Електронний суд та доставлена йому 28.05.2026 року.
До Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява (вх.№6333 від 08.06.2026 року), в якій вказує, що уточнює вимоги апеляційної скарги та просить вважати, що рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року оскаржується виключно в частині задоволення зустрічного позову КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради».
Таким чином, з урахуванням уточнень до апеляційної скарги, апелянт просить суд:
- прийняти додаткові докази, подані разом з апеляційною скаргою;
- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25 в частині задоволення зустрічного позову КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради»;
- прийняти нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції:
- помилково ототожнив факт надання аудиторських послуг виключно з наявністю фінального аудиторського звіту;
- не врахував, що аудит є процесом послідовного виконання професійних процедур відповідно до міжнародних стандартів аудиту;
- не надав належної оцінки фактичному виконанню апелянтом процедур прийняття завдання, планування аудиту та оцінки ризиків;
- не дослідив робочі документи аудитора;
- не дослідив суперечливу поведінку замовника щодо статусу підприємства та умов проведення закупівлі;
- не встановив фактичний обсяг виконаних апелянтом процедур, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність фактичного виконання апелянтом аудиторських послуг. Зокрема, навіть у разі незавершення аудиторського завдання це саме по собі не свідчить про відсутність фактично виконаних послуг та не може автоматично бути підставою для повернення всієї суми попередньої оплати.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 року з урахуванням ухвали від 10.06.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача за первісним позовом – Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25. Відповідачу за первісним позовом встановлено строк протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Встановлено учасникам справи строк для подання до апеляційного господарського суду клопотань, заяв та документів в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі з відповідним мотивуванням їх подання. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/2018/25.
Вказані ухвали суду були направлені учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлені їм 09.06.2026 року та 10.06.2026 року.
23.06.2026 року матеріали справи №917/2018/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Відповідач за первісним позовом надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№6976 від 23.06.2026 року), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Крім того відповідач за первісним позовом надав до суду клопотання (вх.№6981 від 23.06.2026 року), в якому просить суд відмовити в задоволенні клопотання апелянта від 27.05.2026 року про поновлення строку на подання додаткових доказів та залишити такі додаткові докази без розгляду.
У судове засідання 29.06.2026 року представник апелянта не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.
Суд в ухвалі від 09.06.2026 року доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 25.06.2026 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом – Левчановської Наталії Андріївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по розгляду позивача за первісним позовом – Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 у справі №917/2018/25, яке відбудеться 29.06.2026 року об 11:45 год., у залі судового засідання №132 в режимі відеоконференції. Ухвалено забезпечити участь представника відповідача за первісним позовом – Левчановської Наталії Андріївни у судовому засіданні у справі №917/2018/25 та наступні судові засіданні у режимі відеоконференції відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Разом з тим, для участі у судовому засіданні 29.06.2026 року представник - Левчановська Н.А. не змогла під`єднатись. Неможливість під`єднання, а отже участь у судовому засіданні була обумовлена технічними проблемами зі сторони заявника. 
Суд в ухвалі від 25.06.2026 року попереджав учасників справи, що згідно з ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, п. 46 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистеми відеоконференцзв`язку, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Зважаючи на те, що відповідно до ч. 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а явка сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги у даному судовому засіданні за відсутності представників учасників справи.
Щодо клопотання апелянта прийняти додаткові докази, подані разом з апеляційною скаргою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Позивач мав, належним чином користуючись своїми процесуальними правами, подати усі докази суду першої інстанції, зокрема разом з позовною заявою чи до моменту закінчення підготовчого провадження. 
Положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). 
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №909/722/14.
Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 вказаного Кодексу, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Судова колегія наголошує, що усі докази мали бути подані сторонами суду першої інстанції; належних та допустимих доказів неможливості подання до суду першої інстанції доданих апелянтом до апеляційної скарги додаткових доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього - не надано. Посилання скаржника, що наданих до суду першої інстанції документів (доказів) буде достатньо для розгляду спору і прийняття рішення, не є поважною причиною чи виключним випадком.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції долучає до матеріалів справи додані апелянтом до апеляційної скарги додаткові докази, оскільки вони надані засобами електронного зв`язку, однак здійснює розгляд апеляційної скарги за наявними і поданими суду першої інстанції доказами без урахування наданих до суду апеляційної інстанції. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
02.06.2025 року Комунальним підприємством «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) було оголошено про проведення закупівлі. Предмет закупівлі: ДК 021:2015 – 79210000-9 – Бухгалтерські та аудиторські послуги (послуги з аудиту фінансової звітності підприємства за 2024 рік).
За результатами проведення тендерної процедури (ідентифікатор UA-2025-06-02 007517-a) Аудиторську фірму у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) було визнано переможцем, що підтверджується звітом про проведення процедури закупівлі.
24.06.2025 року між КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» (замовник) та АФ у формі ТОВ «Інтерконто» (виконавець) укладено договір про надання послуг аудиту фінансової діяльності за 2024 рік №328/8 (далі – договір). 
При укладенні договору сторони, зокрема, узгодили наступне.
- замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги аудиту фінансової звітності замовника за 2024 рік, складеної відповідно до вимог Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (НП(С)БО) , відповідно до коду ДК – 79210000-9 – «Бухгалтерські та аудиторські послуги» (уточнений код ДК 79212000-3 «Аудиторські послуги»), а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити виконавцеві вартість таких послуг в порядку та на умовах визначених цим договором (п.1.1).
- ціна, обсяг та вимоги до послуг визначаються за взаємною згодою сторін та вказуються в додатку №1 до цього договору (п.1.2);
- ціна договору становить 128000 грн.
Відповідно до п.2.2. договору розрахунки за надані послуги проводяться в національній валюті України – гривні, у розмірі 30% попередньої оплати від вартості договору протягом 3-х робочих днів після виставлення виконавцем рахунку, другий платіж, що складає 70% від суми цього договору, замовник перераховує виконавцю, за фактично надані послуги протягом 3-х робочих днів з моменту та на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг.
Згідно п.4.1 договору приймання відповідного етапу послуг, наданих виконавцем, здійснюється: у випадку дострокового розірвання цього договору, виконавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту його розірвання повернути аванс/аванси у повному обсязі (п. 2.3).
Згідно додатку №1 до договору за результатом надання аудиторських послуг складається аудиторський висновок (звіт незалежного аудитора) відповідно до МСА, який повинен ґрунтуватися на результатах наданих послуг та містити висновок про те, чи представлена фінансова звітність є достовірною в усіх істотних аспектах. 
Цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2025 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання взаємних зобов`язань сторін, передбачених договором, та здійснення розрахунків між замовником і виконавцем (п. 10.1)
Дострокове розірвання договору можливе лише за взаємною письмовою згодою сторін, що оформлюється шляхом укладання додаткової угоди до цього договору, крім випадків, передбачених цим договором (п.10.3)
Згідно п. 10.3 договору виконавець має право відмовитися від виконання договору та розірвати його в таких випадках: прострочення замовником будь-яких платежів за цим договором більше ніж на один місяць; протидії проведенню аудиту з боку замовника; інших випадках, передбачених Міжнародними стандартами аудиту.
Замовник має право відмовитися від виконання договору та розірвати даний договір в таких випадках (п. 10.4): прострочення виконавцем надання звітних документів, передбачених п.3.1 додатку №1 до договору, більше ніж на 10 робочих днів; у випадку, якщо виконавець протягом 10-ти (десяти) робочих днів від дати оплати авансу не приступив до надання послуги; у випадках, перелічених у п. 7.5 договору.
Подані докази свідчать, що на виконання умов договору замовником проведена попередня оплата в сумі 38400,00 грн згідно платіжної інструкції №2556 від 27.06.2025 року.
Позовні вимоги АФ у формі ТОВ «Інтерконто» за первісним позовом обґрунтовані тим, що у процесі проведення аудиту з`ясувалось, що КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» відноситься до категорії не середнього, а великого підприємства, а отже, належить до підприємств, що становлять суспільний інтерес. Саме ця обставина формує необхідну умову для участі в тендері, тому мала бути вказана в тендерних вимогах до потенційних учасників. Отже, АФ у формі ТОВ «Інтерконто» з`ясувало, що не має права надати послугу в тому вигляді, що передбачено договором, і повідомило про це замовнику, запропонувавши шляхи правомірного врегулювання ситуації. Згідно з Законом України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» обов`язковий аудит фінансової звітності лікарні-відповідача має проводити аудиторська фірма, якій надано право проводити аудит підприємств, що становлять суспільний інтерес. Крім того, АФ у формі ТОВ «Інтерконто» було запропоновано кілька варіантів вирішення проблеми. Замовник обрав варіант розірвання договору - лист вих.№781 від 26.08.2025 року. Відтак, позивач за первісним позовом стверджував, що замовником порушено чинне законодавство України, зокрема Закон України «Про публічні закупівлі» та Закон України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність».
АФ ТОВ «Інтерконто» зазначило, що вже почало проводити аудит фінансової звітності згідно Міжнародних стандартів контролю, якості аудиту, огляду, іншого надання впевненості та супутніх послуг Міжнародної федерації бухгалтерів (МСА) та напрацювало певні матеріали. У процесі виконання аудиторського завдання АФ у формі ТОВ «Інтерконто» здійснило низку попередніх аудиторських процедур відповідно до Міжнародних стандартів аудиту, зокрема МСА 315 «Ідентифікація та оцінка ризиків суттєвого викривлення», а також згідно з внутрішніми документами фірми. Зокрема, були направлені запити до попереднього аудитора та до відповідальних осіб лікарні, отримано і проаналізовано частину документів і бухгалтерських даних, визначено початкові ризики суттєвих викривлень інформації. Таким чином, первісний позивач фактично розпочав виконання завдання з аудиту фінансової звітності, але не мав можливості завершити його у зв`язку з виявленням неправильно зазначеного статусу підприємства-замовника як такого, що становить суспільний інтерес. Отже в процесі здійснення аудиторської діяльності і написанні вищевказаних звітів було виявлено, що КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» є суб`єктом, що становить суспільний інтерес і постала необхідність розглянути питання щодо уточнення предмету надання аудиторських послуг, а при неможливості - провести розірвання договору та проведення нового тендеру. Після тривалого вивчення питання АФ у формі ТОВ «Інтерконто» вимушене було прийняти рішення про розірвання договору за умови отримання відповідної оплати за виконані роботи. На підставі викладеного, АФ у формі ТОВ «Інтерконто» було змушене розірвати договір №328/8 від 24.06.2025 року. Попередні витрати АФ у формі ТОВ «Інтерконто» оцінило в розмірі отриманого авансу 38400,00 грн та вказало, що напрацьовані матеріали можуть бути передані наступному аудитору, про що був направлений лист №720 від 22.07.2025 року щодо розірвання договору.
Листом від 25.07.2025 року №05-20/2836 Комунальним підприємством «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» була надана відповідь на пропозицію розірвати договір, в якій відповідач за первісним позовом посилається на пункт 2.3 договору (у випадку дострокового розірвання договору, виконавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту його розірвання повернути аванс/аванси у повному обсязі. У випадку часткового надання послуг, виконавець повертає аванс за вирахуванням вартості фактично наданих послуг).
АФ у формі ТОВ «Інтерконто» не погодилося із позицією підприємства, оскільки стверджувало, що вже має низку напрацювань і виконувало поставлені завдання, а тому звернулося до суду із позовом про стягнення з Комунального підприємства «Полтавської обласної клінічної лікарні імені М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» на користь Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» кошти за виконану роботу за договором №328/8 від 24.06.2025 року в межах отриманого авансу у розмірі 38400,00 грн. 
Як докази до позову АФ у формі ТОВ «Інтерконто» додало копії оголошення про проведення закупівлі; звіт про проведення процедури закупівлі; договір про надання послуг аудиту фінансової діяльності за 2024 рік №328/8 від 24.06.2025 року; лист-угода про проведення аудиту від 24.06.2025 року №690; лист АФ у формі ТОВ «Інтерконто» №781 від 26.08.2025 року; тендерна документація (ідентифікатор закупівлі UA-2025-06-02-007517-a); лист АФ у формі ТОВ «Інтерконто» №720 від 22.07.2025 року щодо розірвання договору; Лист КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» від 25.07.2025 року №05-20/2836; лист ОСОБА_1 від 01.07.2025 року з передачею інформації в ході виконання аудиту; лист АФ у формі ТОВ «Інтерконто» від 14.07.2025 року - аудиторські запити; лист №719 від 17.07.2025 року АФ «Інтерконто» - відповідь щодо статусу ПССІ; лист замовника від 17.07.2025 року щодо статусу підприємства; заява замовника №05-20/3366 від 22.08.2025 року.
КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» не погодилося із позовом АФ у формі ТОВ «Інтерконто» та подало зустрічний позов, який обґрунтовано тим, що лікарня на запит аудиторської фірми 01.07.2025 року першочергово надала наступні документи: фінансовий план на 2024 рік, фінансову звітність, статистичні звіти, штатний розпис, договори та інші фінансові документи, що підтверджується направленим електронним листом. КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» від аудиторської фірми 22.07.2025 року отримано лист за вих.№720 про розірвання договору із зазначенням, що в процесі аудиту з`ясувалось, що підприємство відноситься до категорії великого тому аудит має проводити аудиторська фірма, якій надано право проводити аудит підприємств, що становлять суспільний інтерес, а також, про залишення авансу в якості оплати попередніх витрат. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що у відповідності до п.2.3 договору у випадку дострокового розірвання договору, виконавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту його розірвання повернути аванс/аванси у повному обсязі. Однак, аудиторська компанія в своєму листі про дострокове розірвання договору №720 від 22.07.2025 року повідомила, що відмовляється повертати аванс та залишає його в якості оплати попередніх витрат. Позивач за зустрічним позовом вказував, що відсутні будь-які документи, які б могли підтвердити ці витрати.
До зустрічного позову як докази додано копії: Витягу з ЄДР відносно позивача за зустрічною позовною заявою, договору про надання послуг аудиту фінансової діяльності №328/6 від 24.06.2025 року; листа від аудиторської фірми №720 від 22.07.2025 року про розірвання договору; листа-угоди від аудиторської фірми про проведення аудиту №690 від 24.06.2025 року; листа про необхідність повернення авансу №05-20/2836 від 25.07.2025 року, листа про відмову від повернення авансу №720 від 22.07.2025 року, листа про відмову від повернення авансу №781 від 26.08.2025 року.
За результатом розгляду позовних вимог за первісною позовною заявою місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» в редакції позовної заяви фактично зводяться до подвійного стягнення з відповідача за первісним позовом суми авансу у розмірі 38400 грн, що є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом апелянтом не оскаржується. Таким чином, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, суд не здійснює його перегляд.
Щодо зустрічного позову, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом зустрічного позову є стягнення попередньої оплати (авансу) у розмірі 38400,00 грн на підставі п.2.3 договору №328/6 від 24.06.2025 року.
Велика Палата Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 зазначала, що аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Цей висновок викладений і у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №910/12382/17.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч.1 ст. 611, ст. 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, договір №328/6 від 24.06.2025 року розірвано сторонами до звернення до суду у даній справі за ініціативою виконавця. 
У відповідності до п.2.3 договору, у випадку дострокового розірвання цього договору, виконавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту його розірвання повернути аванс/аванси у повному обсязі. У випадку часткового надання послуг виконавець повертає аванс за вирахуванням вартості фактично наданих послуг. 
Аудиторська компанія в своєму листі про дострокове розірвання договору №720 від 22.07.2025 року повідомила КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР», що відмовляється повертати аванс та залишає його в якості оплати попередніх витрат.
У листі від 26.08.2025 року позивач за первісним позовом запропонував КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» керуючись особистим сумлінням, визначити понесені Аудиторською фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» витрати, які КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» спроможна компенсувати.
У справі №910/4050/17 колегія суддів КГС ВС звернула увагу на таке: на особу, яка хоче довести факт надання послуг, покладається обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме - надання послуг замовнику на виконання умов договору.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин, покладає тягар доказування на сторони й не зобов`язує суд вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Обставина підлягає доказуванню так, щоб задовольнити стандарт переваги більш вагомих доказів, коли висновок про існування обставини на підставі поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Обставина вважається доведеною, якщо докази на її підтвердження є більш вірогідними, ніж докази на її спростування; питання про вірогідність доказів суд вирішує за своїм внутрішнім переконанням, будучи зобов`язаним оцінювати докази, щоб дійти висновку, що факти справи скоріше мали місце, аніж не були.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що матеріали справи не містять доказів надання послуг за договором, зокрема, відсутні акти надання-послуг, за яким можливо встановити факт надання послуг, об`єм таких послуг, та, відповідно ціну таких послуг, відсутні будь-які рахунки, які б засвідчували твердження.
Так, Аудиторською фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» як докази надання послуг на суму авансу додані до позову скріншоти екрану про направлення листів та запитів, з яких неможливо встановити ні обсяги, ні зміст, ні вартість наданих послуг. 
У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд помилково ототожнив факт надання аудиторських послуг виключно з наявністю фінального аудиторського звіту. Однак умовами договору було визначено, що результатом наданих аудиторських послуг є «Аудиторський висновок (звіт незалежного аудитора)». Тобто відсутність аудиторського висновку, як результату наданих послуг і взятих зобов`язань свідчить про невиконання умов договору. Дійсно аудит є процесом послідовного виконання професійних процедур відповідно до міжнародних стандартів аудиту, проте сторони не погоджували якісь етапи надання послуги і не обумовлювали процес, а визначили одну послугу як окрему одиницю дії. 
Колегія суддів ставиться критично до посилань апелянта, що суд не надав належної оцінки фактичному виконанню апелянтом процедур прийняття завдання, планування аудиту та оцінки ризиків, оскільки договір укладався за результатом процедури закупівлі. Отже, приймаючи рішення про участь у процедурі закупівлі з метою подальшого укладення договору учасник має бути обізнаним і можна стверджувати, що розуміє завдання, планування та здійснює оцінку ризиків у випадку участі у закупівлі, отриманні перемоги та у подальшому виконанні договору.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами виконання зобов`язання, за яким передавався аванс; не надано доказів виконання робіт/надання послуг та саме на суму сплаченого авансу. Наразі договір розірвано, а його умовами чітко передбачено, що у випадку розірвання договору сума авансу підлягає поверненню. Таким чином правова підстава знаходження коштів (авансу) у виконавця відсутня і відповідачем за зустрічним позовом відповідного не спростовано. 
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим та вірним висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог і стягнення з Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» попередньої оплати (авансу) в сумі 38400,00 грн. за договором №328/6 від 24.06.2025 року на користь Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради».
Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги вчинені при довільному тлумаченні наявних між сторонами правовідносин і норм права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25 має бути залишене без змін.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 126, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Аудиторської фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконто» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 року у справі №917/2018/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.07.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук