Справа № 485/1325/26
Провадження № 2/485/861/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (далі - ТОВ "ФК "Процент") звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги, мотивує тим, що 09 червня 2025 року між сторонами було укладено кредитний договір № 35276, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 7 000,00 грн.; строк кредитування - 730 днів; стандартна процентна ставка становить 1% за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки - фіксована. 
Відповідач не виконав зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 19 червня 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 39 200,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 25 200,00 грн., заборгованість за штрафами - 14 000,00 грн.
Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача Руденко К.В. не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, конверт повернуто поштою з відміткою "адресат відсутній". Виклик відповідача додатково здійснено через оголошення опубліковане на вебсайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов не надав.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважав за можливе здійснити заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
09 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Процент" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 35276, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Процентна ставка за користування кредитом становить 1 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 365%). 
Згідно з п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів, з сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 20 днів. 
Згідно з п. 8.1 договору, він укладений в електронному вигляді українською мовою, підписаний позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором /а.с.12-17/.
Позичальником договір підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора 632569.
Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 7 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ "ПЕЙТЕК" №20260616-6 від 16 червня 2026 року. /а.с.28/.
Згідно з повідомленням АТ "Універсал Банк" №БТ/Е32262 від 24 липня 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . Окрім цього, на вказаний банківський рахунок ОСОБА_1 було зараховано 7000,00 грн. 09 червня 2025 року /а.с.75-76/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 04 червня 2026 року за період з 09 червня 2025 року по 04 червня 2026 року становить 46 200,00 грн. та складається з наступного: строкова заборгованість за тілом кредиту – 7 000,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками – 25 200,00 грн., заборгованість за штрафами – 14 000,00 грн. /а.с.19-23/.
Позивач просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за відсотками та штрафи, вимог про стягнення поточної заборгованості достроково не заявляв.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У своїй постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 Верховний Суд зробив висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що є обґрунтованими вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по договору №35276 від 09 червня 2025 року у розмірі 25 200,00 грн. за простроченими процентами.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Враховуючи викладене та те, що штраф за договором нарахований за період під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 14 000,00 грн. безпідставні та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Руденком К.В. надавалась правова (професійна правнича) допомога позивачу у даній справі, що підтверджується договором №03/06/2024 від 03 червня 2024 року /а.с.48-49/, актом приймання-передач наданих послуг №144 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року /а.с.52/, витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №144 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року на суму 10 000 грн., які складаються з наступних послуг: складання та подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів - 9 000 грн., складання адвокатського запиту про витребування доказів - 1000 грн. /а.с.53/, платіжною інструкцією №70 від 30 квітня 2026 року /а.с.54/.
Відповідно до ч. 1, 4 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п.268. рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
Враховуючи те, що виконані адвокатом роботи не є складними та потребують не значних затрат часу, враховуючи зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу (з урахуванням часткового задоволення позовних вимог).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за кредитним договором у розмірі 25 200,00 грн.
Оскільки позов задоволено частково на 64,28 % з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 5 711,39 грн., з яких 1711,39 грн. витрат зі сплати судового збору та 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (ЄДРПОУ 41466388), заборгованість за відсотками за кредитним договором №35276 від 09 червня 2025 року у розмірі 25 200,00 грн (двадцять п`ять тисяч двісті грн. 00 к).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (ЄДРПОУ 41466388) судові витрати в сумі 5 711,39 грн. (п`ять тисяч сімсот одинадцять грн. 39 к), з яких 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 1 711,39 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог та витрат на правничу допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 10.09.2026.