ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року	Львів	Справа № 300/2415/25 пров. № А/857/27335/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Заверухи О. Б.	
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 300/2415/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, (головуючий суддя першої інстанції Шумей М.В., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 11.06.2025), -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Либовка А.В., в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі Департамент патрульної поліції НПУ, відповідач), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу);
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «по особовому складу» №509 о/с від 21.03.2025, яким капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції;
поновити на посаді інспектора в взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 ;
стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив службу на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1»). Згідно з пунктом 4 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Відповідно, наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №509 о/с від 21.03.2025 ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції. Представник позивача вказані накази Департаменту патрульної поліції НПУ вважає протиправними, оскільки в діях  ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, що свідчить про безпідставність застосованого до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції. А тому, не погодившись із застосуванням дисциплінарного стягнення, представник ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом за захистом його прав та інтересів.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу).
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «по особовому складу» №509 о/с від 21.03.2025, яким капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції.
Поновлено на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 . 
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (82 дні), розраховуючи його у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржені накази винесені на підставі та у межах чинного законодавства. Зокрема, відмічено, що позивачу було доведено наказ ЗСП «Хижак-2» від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», після чого капітан поліції ОСОБА_2 відмовився його виконувати. При цьому, за доводами відповідача, протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань у ОСОБА_2 не виявлено, а тому, дисциплінарна комісія в межах проведеного службового розслідування дійшла висновку, що позивач безумовно, неухильно та у визначений строк, не виконав доведений до його відома наказ. Отже, враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржувані накази від 21.03.2025 №167 в частині притягнення інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак - 1») старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та від 21.03.2025 №510 о/с в частині звільнення зі служби в поліції позивача, прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, ґрунтовно, та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже, на думку представника відповідача, законодавчо передбачені підстави дія визнання їх протиправними та скасування, відсутні. 
У відповідь на подану апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Суд встановив та з матеріалів справи слідує, що капітан поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1»). При цьому, в органах Національної поліції України службу розпочав ще з 12.11.2015.
16.03.2025 підполковником поліції ОСОБА_3 , командиром полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, якого відповідно до наказу ДПП від 07.03.2025 №654 «Про визначення командиром та увільнення від командування» визначено командиром ЗСП «Хижак-2», видано наказ від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації».
Під час ознайомлення із вказаним наказом від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», ОСОБА_1 повідомив безпосереднє керівництво про погіршення здоров`я, а саме: болі в поперековому відділі хребта з гострою віддачею болі в ліву ногу, тахікардію та загострення хронічного бронхіту. Також позивач повідомив командування про поганий морально-психологічний стан та зазначив, що пред`явить відповідні довідки лікарів для підтвердження цього. Також позивач повідомляв про те, що його стан здоров`я погіршився ще з 10.03.2025 у зв`язку з інтенсивними тренуваннями та носінням засобів індивідуального захист та у зв`язку із чим почав відчувати біль в спині та нозі. Вказане підтверджується дослідженим судом відеозаписом, наявним у матеріалах справи.
17.03.2025 командир Зведеного стрілецького полку Департаменту патрульної поліції «Хижак-2» подав начальнику Департаменту патрульної поліції доповідну записку, у якій зазначено, що після ознайомлення із наказом від 16.03.2025 №483, підпорядкований склад, зокрема і ОСОБА_1 , відмовилися виконувати такий наказ.
Надалі, на підставі наказу від 17.03.2025 №775 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено проведення службового розслідування у зв`язку із відмовою від виконання наказу Зведеного стрілецького полку Департаменту патрульної поліції «Хижак-2» (далі ЗСП «Хижак-2») від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», в тому числі і щодо позивача.
21.03.2025 складено висновок службового розслідування, проведеного за відомостями, викладеними в доповідній записці від 17.03.2025 за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) (Хижак-1) Департаменту патрульної поліції. У висновку зафіксовано пояснення допитаного ОСОБА_1 , зокрема щодо погіршення стану здоров`я, болей в поперековому відділі хребта з гострою віддачею болі в ліву ногу, загострення хронічного бронхіту та тахікардії. Також вказано, що ОСОБА_1 надав консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2158, згідно якого встановлено хронічний бронхіт в стадії нестійкої ремісії; консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2181, згідно якого вбачається хронічна хвороба вертеброгенна люмбальгія ліворуч на фоні остеохондрозу відділу хребта, екструзія міжхребтової ділянки 4-5.
Також у висновку відображено хід проходження служби позивача та вказано, що за час проходження служби в НПУ до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочувався подякою міського голови Івано-Франківська.
Окрім того, у висновку містяться дані про допитаних інших осіб, зокрема психолога ОДШБ «Лють».
Як наслідок, аналізуючи зібрані в процесі службового розслідування матеріали, встановлено, поліцейські ЗСП «Хижак-2», в тому числі і позивач, відмовились після ознайомлення виконувати наказ від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації». Вказано, що надані консультаційні висновки УМД ДПОП «ОШБ Лють» не свідчать про неможливість виконання бойових (спеціальних) завдань (операцій), оскільки станом на 16.03.2025 були відсутні обмеження. За висновком комісії, поліцейські, зокрема й капітан поліції ОСОБА_1 , безумовно, неухильно та у визначений строк точно наказ, виданий підполковником поліції ОСОБА_3 в межах наданих йому повноважень та відповідно до закону, не виконали.
Серед обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених частиною 4 статті 19 Дисциплінарного статуту, вказано наявність заохочень.
При цьому, не встановлено обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених частиною 6 статті 19 Дисциплінарного статуту.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією запропоновано за вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Так, згідно з пунктом 4 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» наказано, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до капітана поліції ОСОБА_2 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Згідно з наказом «по особовому складу» Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №509 о/с від 21.03.2025 ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з виплатою компенсації за невикористані під час проходження служби щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток поліцейського.
Вважаючи такі накази протиправними та такими, представник позивача звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права позивача права на працю. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт відмови у виконанні наказу мав місце, який полягав хоч у непрямій відмові, але у формі повідомлення про неготовність в конкретний момент його виконати, при цьому із зазначенням відповідних обставин (погіршення фізичного здоров`я і морально-психологічного стану), які частково підтвердилися судом в процесі розгляду справи. При цьому, суд вважає, що службовим розслідуванням і, відповідно, керівником позивача при винесенні спірних наказів не взято до уваги такі обставини, які, на думку суду, мають враховуватись при визначенні дисциплінарного стягнення, яке необхідно застосувати. 
Суд зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
В даній справі, з урахуванням викладеного, суд прийшов переконання про невірність визначення міри покарання для позивача у вигляді найсуворішого виду покарання звільнення.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність та як наслідок скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу) та наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «по особовому складу» №509 о/с від 21.03.2025, яким капітана поліції  ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції. 
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 4 статті 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 24 Закону № 580-VІІІ передбачено додаткові повноваження поліції.
Так, за приписами ч.ч. 2-3 цієї статті Закону № 580-VІІІ, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, можуть підпорядковуватися за рішенням керівника поліції відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Порядок віддання (видання) наказу визначено статтею 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно якої:
1. Наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
2. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.
3. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
4. Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.
5. Віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється.
6. Керівник відповідає за відданий (виданий) наказ, результати його виконання, відповідність його закону.
7. Наказ, відданий (виданий) з порушенням вимог закону або з перевищенням повноважень, є недійсним та підлягає скасуванню прямим керівником.
Виконання наказу регламентовано статтею 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно якої:
1. Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
2. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
3. У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.
4. Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.
5. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
6. Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
Згідно ст. 11 Дисциплінарний статут, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (ч. 3 ст.26 Дисциплінарного статуту).
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (ч. 5 ст. 26 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (ч.6 ст.26 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Аналіз наведених правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є факт порушення службової дисципліни, необхідно встановити вину такої особи, за результатами проведення дисциплінарного провадження, також, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду завдано ним. 
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).
На підставі пункту 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Таким чином, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені, а також зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України. При цьому поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Отже, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання ж чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Наказом від 17.03.2025 №775 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено проведення службового розслідування у зв`язку із відмовою від виконання наказу Зведеного стрілецького полку Департаменту патрульної поліції «Хижак-2» (далі ЗСП «Хижак-2») від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», в тому числі і щодо позивача на підставі доповідної записки командира ЗСП «Хижак-2».
На підставі висновку службового розслідування від 21.03.2025, відповідачем винесено наказ №167 від 21.03.2025, яким за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, серед іншого, застосовано дисциплінарне стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_2 у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу).
Так, відповідно до частини другої статті 5 Дисциплінарного статуту за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Таким чином, указана норма визначає активний обов`язок поліцейського негайно повідомити про неможливість виконання наказу. Разом із цим, це не є формальним правом на відмову від виконання обов`язків, а є механізмом оперативного реагування для забезпечення безперервності поліцейської діяльності.
Як вбачається з наявних в матеріалах службового розслідування пояснень позивача, останній під час ознайомлення із наказом від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації» зазначив про неготовність його виконати, посилаючись на погіршення здоров`я, а саме: болі в поперековому відділі хребта з гострою віддачею болі в ліву ногу, тахікардію та загострення хронічного бронхіту. 
Вказана подія була зафіксована на портативний відеореєстратор. Так, судом досліджено відеозапис, наявний в матеріалах справи, на якому зафіксовано як момент зачитування до поліцейських наказу від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», так і в подальшому уточнення керівництвом про зрозумілість наказу і готовність до його виконання у всіх, кого він стосується, в тому числі і в позивача.
З відеозапису встановлено, що позивач повідомив про погіршення свого фізичного стану здоров`я, морально-психологічного та емоційного та надав медичні довідки і документи, зокрема, консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2158, згідно якого встановлено хронічний бронхіт в стадії нестійкої ремісії; консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2181, згідно якого вбачається хронічна хвороба вертеброгенна люмбальгія ліворуч на фоні остеохондрозу відділу хребта, екструзія міжхребтової ділянки 4-5.
Однак, судом першої інстанції не враховано, що позивач попередньо не звертався до безпосереднього начальника чи командира ЗСП «Хижак-2» із рапортом про погіршення стану здоров`я, отриману під час тренувань травму, чи інших обставин, які в подальшому могли б стати перешкодою для виконання ним будь-якого бойового завдання. Тому командир ЗСП «Хижак-2» під час ознайомлення з наказом про виконання бойового завдання від 16.03.2025 не мав підстав сумніватися у готовності позивача та інших поліцейських виконати поставлене завдання. 
Невиконання позивачем наказу в бойових умовах без належних на те підстав є ухиленням від виконання посадових та військових обов`язків, а тому така бездіяльність з боку позивача є дисциплінарним проступком в розумінні Дисциплінарного статуту.
Слід зазначити, що позивач демонструє на відео результати обстеження, які надалі додає до матеріалів справи, а саме направлення на обстеження № 8981-4493-7847-3842 від 14.03.2025 в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медичної консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради», що знаходиться за адресою Привокзальна площа, 17, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область та результати магнітно-резонансної томографії від 24.10.2024.
Суд першої інстанції прийняв до уваги надані обстеження від 24.10.2024, проте у своїх висновках не обґрунтував, як можна оцінити реальний стан здоров`я позивача станом на 16.03.2025, тобто через п`ять місяців з дня отримання результатів обстеження МРТ 24.10.2024.
Консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 № 2181 також тільки констатує наявність у позивача хронічних захворювань, але не містить жодних застережень чи протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань.
Також, необґрунтованими є скарги позивача на низький психо-емоційний стан, щодо якого, на думку суду першої інстанції, є певні суперечності в показах начальника відділу психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють», оскільки попри зазначення «нижче середнього», «середньому рівні», загальний психоемоційний стан позивача визнано задовільним, тобто таким, що дозволяло йому виконувати поставлене завдання в наявних умовах перебування.
Варто зазначити, що суд в межах своєї компетенції не може давати оцінку психічному стану позивача та оцінювати висновки начальника відділу психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють» та діагнози в довідках про стан здоров`я позивача.
Дослідивши зміст медичних документів, наданих позивачем до матеріалів справи, можна дійти висновку, що станом на 16.03.2025 у позивача були відсутні будь-які обмеження для виконання службових повноважень. Рекомендацій щодо оформлення тимчасової непрацездатності у медичних документах немає. Таким чином факт тимчасової непрацездатності та наявності медичного висновку про тимчасову непрацездатність станом на
16.03.2025 не встановлений.
При цьому долучені до матеріалів справи висновки лікарів не свідчать про неможливість виконання позивачем бойового завдання.
Матеріали справи не містять установлених судами обставин, які б підтверджували наявність у позивача медичних, правових або інших документально підтверджених обмежень, що унеможливлювали вибуття у відрядження 08 липня 2024 року. Про такі обставини не зазначає і сам позивач.
Таким чином, матеріалами службового розслідування підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні службової дисципліни, невиконанні службових обов`язків поліцейського в період дії воєнного стану в Україні, в порушенні Присяги працівника поліції щодо невиконання наказу від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації».
Колегія суддів зазначає, що єдиним нормативно визначеним винятком із обов`язку виконання наказу є випадок віддання явно злочинного або явно незаконного наказу. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику (частина четверта статті 5 Дисциплінарного статуту).
Суд першої інстанції встановив факт відмови від виконання наказу, однак, водночас, задовільнив позовні вимоги посилаючись на надмірну суворість дисциплінарного стягнення.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 520/1578/2020, від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20 та ін.
При цьому, дисциплінарною комісією на виконання вимог статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України було враховано обставини, що мають враховуватись під час службового розслідування, про що зазначено у висновку службового розслідування.
В контексті співмірності, варто зазначити, що позивач під час ознайомлення з наказом перебував у зоні бойових дій, а покладені на нього обов`язки передбачали безпосереднє виконання бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації.
Тому, в умовах повномасштабної війни, відмова від виконання поставленого наказу матиме вагомий негативний вплив на боєздатність особового складу підрозділу та виконання завдань покладених на підрозділ.
Вказаний факт не був врахований судом, тому висновки суду з цього приводу є односторонніми та необ`єктивними.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 9 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що у частині 1 статті 64 Закону № 580-VIII закріплено текст присяги поліцейського, зміст якої полягає у тому, що особа, яка вступає на службу в поліції усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 22.10.2019 у справі № 480/3950/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.000121, від 22 липня 2021 року у справі № 580/1954/20 неодноразово наголошувалось, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Отже, за встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що події, які мали місце 16.03.2025, свідчать про фактичну відмову позивача виконувати наказ ЗСП «Хижак-2» від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», свідчать про порушення позивачем службово-дисциплінарної норми поведінки працівника поліції, які підривають, як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому.
Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що такі дії позивач, як працівник поліції особливого призначення, вчинив під час дії правового режиму воєнного стану у період дії якого, на нього покладено додаткові обов`язки щодо захисту суверенітету України та її територіальної цілісності, відсічі збройної агресії проти України та участі в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій, що за своїм характером несумісні з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання у подальшому ним своїх службових обов`язків.
Отже, установивши, що ОСОБА_1 як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, на виконання Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту, мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, проте фактично відмовився від виконання наказу ЗСП «Хижак-2» від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», відповідач правомірно прийняв наказ №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» та №509 о/с від 21.03.2025 «по особовому складу».
Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 300/2415/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха