Справа № 550/402/26
Провадження № 2-др/550/9/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
28 липня 2026 року         селище Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Михайлюк О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Шукевич Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чутове заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2026 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено частково.
06.07.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на його користь понесені ним судові витрати на правничу допомогу під час судового розгляду справи на суму 20000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що 28.04.2026 року між адвокатом Ковжогою О.І. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої допомоги, складено Акт виконаних робіт згідно умов Договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року на загальну суму 20000,00 грн., та надано Розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року який містить детальний опис наданих послуг та визначає їх тривалість витраченого часу. Доказом оплати є квитанція №б/н від 28.04.2026 року на суму 20000,00 грн. 
15.07.2026 року від представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Клименка О.Ю. надійшло заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи його тим, що в ході судового розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін відповідач подав суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь позивача на відзив, в яких просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. При цьому доказів про збільшення розміру витрат на правничу допомогу та підстав для його збільшення відповідач суду не надав. Проте витрати відповідач безпідставно збільшив на п`ять тисяч, що свідчить про свідому не доброчесність відносно позивача і суду.
Позивач та його представник, адвокат Клименко О.Ю. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідач та його представник, адвокат Ковжога О.І., в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.
За таких обставин суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2026 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , суму відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 98387,48 грн.,10000 грн. моральної шкоди, витрати на виготовлення копії страхової справи в розмірі 745,50 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

У відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив представник відповідача, адвокат Ковжога О.І. просив стягнути на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. (т.1 а.с.168-171, 192-197).
До закінчення судових дебатів представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Ковжога О.І. оголосив, що буде подана заява про стягнення витрат за надання правничої допомоги в розмірі 20000 грн.
06.07.2026 року від відповідача ОСОБА_1 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з позивача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 20000,00 грн. у підтвердження чого надав Договір про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року (т.2 а.с.3-5), Акт виконаних робіт згідно умов Договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року (т. 2 а.с.9), Розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року (т.2 а.с.8), квитанцію №б/н від 28.04.2026 року на суму 20000,00 грн.(т.2 а.с.7) 
Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача понесених витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Право на правничу допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.
З вимог ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом першої інстанції.
Матеріали справи містять докази понесення відповідачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 20000,00 грн., а саме:
- Договір про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року;
- Акт виконаних робіт згідно умов Договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року;
- Розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року;
- квитанцію №б/н від 28.04.2026 року про сплату ОСОБА_1 , адвокату Ковжозі О.І. гонорару в сумі 20000,00 грн. згідно договору про надання правничої допомоги від 28.04.2026 року.
Як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково, а саме на 69,84%, таким чином відмовлено в задоволенні 30,16% позовних вимог.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. 
У відповідності до п. 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, виходячи з принципу реальності адвокатських послуг, критерію розумності його розміру та справедливості, також враховуючи заперечення представника позивача на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, керуючись ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, з огляду на складність справи, кількість судових засідань у справі, тривалість розгляду даної справи, а також те, що позові вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку, що розмір правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню відповідачеві за рахунок позивача становить 13968 грн., що на переконання суду відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт
Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його.
Керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 13968 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Чутівським РС УДМС України в Полтавській області 25.10.2012 зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий органом 5341, зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя     О.І.Михайлюк