ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1096/26 Справа № 172/1338/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.
при секретарі – Пікос А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2  на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2025 року по справі за позовом  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Короткевич Ольга Геннадіївна про визнання права власності на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду із вказаним позовом про визнання права власності на нерухоме майно.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації Попаснянської районної державної адміністрації від 07.02.1996 року отримали у власність по 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Попаснянської міської ради від 25.09.2015 року АДРЕСА_2 була перейменована на вулицю Миру. Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 , який був складений 24.01.1996 року, трьохкімнатна квартира АДРЕСА_4 має загальну площу 69,1 кв.м., житлову - 43,6 кв.м. та складається з 3-х кімнат: кімната - 13,9 кв.м., кімната - 16,5 кв.м., кімната – 13,2 кв.м, кухня - 7,2 кв.м., ванна кімната -2,9 кв.м., туалет – 1,4 кв.м., коридор – 11,9 кв.м., комора – 2,1 кв.м. На зворотній стороні технічного паспорту міститься реєстраційний напис, посвідчений начальником бюро технічної інвентаризації м. Попасна, про те, що зазначена у свідоцтві квартира АДРЕСА_3 зареєстрована в ДКП «Бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що здійснено запис від 24.01.1996 року. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Короткевич О.Г. із проханням оформити спадщину та отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.05.2025 року № 13/02-14. Зазначена відмова мотивована тим, що спадкоємець не надав документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири за вищевказаною адресою. Позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Київської міської ради із заявами про реєстрацію права власності на квартиру. Однак, своїми рішеннями державні реєстратори відмовили у проведенні реєстраційних дій, так як в державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року відсутня інформація про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до відповіді Попаснянської міської ради Луганської області зазначений населений пункт заходиться на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим, надати інформацію стосовно реєстрації права власності не виявляється можливим. 
Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено частково та ухвалено визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання за кожним права власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , так як позивачами достатніми, достовірними та належними доказами доведений факт належності їм на праві власності вказаного нерухомого майна. 
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті батька, починаючи з моменту відкриття спадщини. З позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 до суду не звертався. Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за іншою адресою ( АДРЕСА_5 ), тобто позивачем не надано й доказів на підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті, що свідчило б про прийняття спадкоємцем спадщини. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — ОСОБА_2  просить рішення суду скасувати в частині відмови в визнанні за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. в порядку спадкування та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. в порядку спадкування після смерті батька. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
В судове засідання сторони не з`явилися, всі вони були належним чином сповіщені про розгляд справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Фактичні обставини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації Попаснянської районної державної адміністрації від 07.02.1996 року отримали у власність по 1/3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації 22.02.1996 року в реєстрову книгу за № 7062/48. 
Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 , який був складений 24.01.1996 року, трьохкімнатна квартира АДРЕСА_4 має загальну площу 69,1 кв.м., житлову - 43,6 кв.м. та складається з 3-х кімнат: кімната - 13,9 кв.м., кімната - 16,5 кв.м., кімната – 13,2 кв.м, кухня - 7,2 кв.м., ванна кімната -2,9 кв.м., туалет – 1,4 кв.м., коридор – 11,9 кв.м., комора – 2,1 кв.м. 
Позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Київської міської ради із заявами про реєстрацію права власності на квартиру. Однак, своїми рішеннями державні реєстратори відмовили у проведенні реєстраційних дій, так як в державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року відсутня інформація про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до відповіді Попаснянської міської ради Луганської області зазначений населений пункт заходиться на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим, надати інформацію стосовно реєстрації права власності не виявляється можливим. 
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Короткевич О.Г. із заявою оформити спадщину та отримати свідоцтво про спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_4 , однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.05.2025 року № 13/02-14. Зазначена відмова мотивована тим, що спадкоємець не надав документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири за вищевказаною адресою. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання за кожним права власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , так як позивачами достатніми, достовірними та належними доказами доведений факт належності їм на праві власності вказаного нерухомого майна. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України). 
Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно матеріалів справи, позивач вчасно звернувся до Попаснянської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 
Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його син ОСОБА_1 звернувся до Попаснянської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька датовано 08.08.2019 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстру, який наявний в матеріалах справи (а.с. 32), тобто звернення до нотаріуса відбулося у шестимісячний строк, що визначений законодавством (ст. 1270 ЦК України). 
Також, мотивуючи відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.05.2025 року № 13/02-14 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Короткевич О.Г. вказала, що спадкоємець не надав документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири за вищевказаною адресою .
А відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації Попаснянської районної державної адміністрації від 07.02.1996 року, отримали у власність по 1/3 частині квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації 22.02.1996 року та записано в реєстрову книгу за № 7062/48.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позов в оскаржуваній частині підлягає задоволенню, оскільки власник 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 помер, а його син- ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також за таких обставин відсутні правові підстави для звернення позивача ОСОБА_1 із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. 
На вищезазначене суд першої інстанції увагу не звернув, через що дійшов передчасного висновку про відмову в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 . 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2  – задовольнити. 
Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2025 року, в частині відмови у визнанні за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. в порядку спадкування  — скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В іншій частині рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2026 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова 

В.С. Городнича