Справа № 212/6898/26 
2/212/5371/26

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого, судді - Шевченко Л.В., за участі секретаря судового засідання- Чуприни Я.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – 

ВСТАНОВИВ:

11.05.2026 року представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Оболонкова Ю.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №09.05.2024-100000100. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000,00 грн., дата надання кредиту – 09.05.2024 рік, строк кредитування – 112 днів з дати його надання, дата повернення кредиту – 28.08.2024 рік, процентна ставка – фіксована у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, комісія – 400,00 грн.
Відповідач свої зобов`язання не виконав у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 13120,00 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за відсоками – 6720,00 грн., заборгованість за комісією – 400,00 грн., неустойка – 2000,00 грн.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 15.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09.06.2026 рік, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
09.06.2026 року справу було відкладено на 10.07.2026 рік.
10.07.2026 рік ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Сукупністю належних, допустимих доказів встановлено, що згідно наданої квитанції з Liqpay, було надано грошові кошти у сумі 4000,00 грн., а у призначенні платіжної інструкції було видано кошти за договором №09.05.2024-100000100 (а.с.16). 
Представником позивача надано пропозицію про укладання кредитного догову (оферта) (кредитної лінії) та заявку кредитного договору №09.05.2024-100000100 (кредитної лінії ) від 09.05.2024 року, згідно якого було встановлено суму кредиту 4000,00 грн, строк кредитування 112 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована у розмірі 1,5% за 1 день, комісія – 400,00 грн., а також між сторонами було погоджено графік платежів. Також, до матеріалів справи надано відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №09.05.2024-100000100 (кредитної лінії), а також інфомаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 (а.с.28-33)
Згідно розрахунку про стан заборгованості за договором, у відповідача за кредитним договором № 09.05.2024-100000100 від 09.05.2024 року заборгованість становить 13120,00 грн, що складається з: 4 000,00 грн - основний борг, 6720,00 грн - проценти, 400,00 грн- комісія, 2000,00 грн - неустойка (а.с.25-26).

Оцінка суду.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 09.05.2024 року № 09.05.2024-100000100 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4 000 грн. підтверджено квитанцією про перерахування суми кредиту на платіжну картку позичальника, яка має всі ознаки первинного бухгалтерського документу.
Таким чином, у зв`язку із тим, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі.
Таким чином, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.
Також відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкем було укладено кредитний договір № 09.05.2024-100000100 від 09.05.2024 року, умови яких позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, остання взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 4000 грн. та відсотків за користуваня кредиту у розмірі 6720,00 грн.
Щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 400,00 грн., неустойки 2 000 грн., суд звертає увагу позивача та відповідача на наступне.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши, що позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту та відсотками,просив стягнути наустойку у розмірі 2000,00 грн., яка відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягає списанню кредитодавцем, у зв`язку з чим, суд вважає вказані вимоги необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача стягнути комісію в сумі 400,00 грн., суд зазначає наступне. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії - плати за надання кредиту, суд доходить до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним, а тому слід відмовити у цій частині.
У зв`язку з вищевикладеним, суд задовольняє позовну заяву частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість у сумі 10720,00 грн., що складається з: 4000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту,6720,00 грн. – заборгованість за відсотками.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2175,37 грн. (10720:13120х 2662,40 = 2175,37).
Також, представником позивача заявлено вимогу стягнути витрати пов`язані з надсиланням відповідачу позовної заяви у сумі – 116,58 грн. Оскільки суд частково задовольним вимоги позивача, а тому слід стягнути з відповідача 95,25 грн (116,58*(10720*13120)=95,25).
Керуючись ст. ст. 11, 14-16, 610-612, 623, 625, 629, 1054-1055 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 18, 77-81, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 09.05.2024-00000100 від 09.05.2024 року у розмірі 10720,00 грн., що складається з : 4000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту,6720,00 грн. – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2175,37 грн. та витрати пов`язані з надсиланням відповідачу позовної заяви у розмірі 95,25 грн., а всього – 2 270,62 грн.
В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 10.07.2026. 

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського 133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л. В. Шевченко