Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 334/8677/25
Провадження №: 2/332/765/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Волкова Д.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, у режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя, в порядку ст. 31 ЦПК України, за підсудністю з Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір споживчого кредиту №1495947.
На підставі договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 7000,00 грн. , шляхом зарахування на банківську картку № НОМЕР_1 строком на 360 днів та зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день протягом терміну дії договору.
Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 35630,00 грн.
18.12.2024 ТОВ «Селфі Кредит» передало право вимоги за кредитним договором №1495947 від 11.05.2024 ТОВ «Ум Факторинг» на підставі договору факторингу № 18/12/24 від 18.12.2024.
Всупереч умовам договору позики відповідач не виконала свого зобов`язання.
Зазначає, що позивач, дотримуючись вимог чинного законодавства, здійснив перерахунок заборгованості за відсотками, застосовуючи з 20.08.2024 ставку в розмірі 1% на день.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «УМ Факторинг» у розмірі в сумі 35630,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 28630,00 грн. заборгованість за відсотками.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1495947 від 11.05.2024 у розмірі 35630,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою судді від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Витребувано у  АТ КБ «ПриватБанк», код. ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д по рахунку за карткою: № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ): виписку розширену із зазначенням контрагента за період з 11.05.2024 по 14.05.2024.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2026 заяву представника позивача про забезпечення позову - залишено без задоволення. 
У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому процесуальним законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. 
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
11.05.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» у режимі онлайн укладено договір №1495947 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 7000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 30 днів за стандартною процентною ставкою 1,5% у день на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 7.1 договору цей договір укладається за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства шляхом підписання його тексту електронними підписами почергово споживачем в особистому кабінеті, та товариством.
Відповідно до п. 2.1, 4.1, 4.4 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжного засобу споживача № № НОМЕР_1 .
Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням про таке відступлення протягом 10 днів з дати такого відступлення в спосіб, визначений ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту.
Споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи і пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.
Цього ж дня ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту та між ним і ТОВ «Селфі Кредит» було підписано додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1495947, в якому вони погодили графік платежів за договором та обчислення загальної вартості кредиту.
У розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» кредитного договору у графі «Споживач» містяться персональні дані відповідача ОСОБА_1 , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності «Н345».
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Отже, суд приходить до висновку, що договір №1495947 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 11.05.2024 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано.
11.05.2024 ТОВ «Селфі Кредит» через ТОВ «Пейтек» перерахувало на картку № НОМЕР_1 - 7000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ТОВ «Пейтек» від 26.03.2025.
Факт зарахування грошових коштів у сумі 7000,00 грн. на картку відповідача № НОМЕР_3 підтверджується наданою АТ КБ «ПриватБанк» інформацією про рух коштів по картці ОСОБА_1 .
18.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу № 18/12/24, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором №495947 від 11.05.2024.
Досліджені докази підтверджують, що позивач ТОВ «Ум Факторинг» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №495947 від 11.05.2024 на суму 35630,00 грн.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором №495947 від 11.05.2024 у розмірі 35630,00., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28630,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Відомостей про добровільне повне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №495947 від 11.05.2024 матеріали справи не містять.
У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні Кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» була доведена до відома позивальника інформація про умови кредитування, розмір процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, про що зазначено у кредитному договорі та у Паспорті споживчого кредиту.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Умовами кредитного договору №495947 від 11.05.2024 визначено стандартну процентну ставку 1,5% в день, строк кредитування 360 днів (п.1.3, 1.5.1. кредитного договору).
З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем за період з 12.05.2024 по 19.08.2024 нараховано відсотки за процентною ставкою в розмірі 1,5% в день, з 20.08.2024 по 05.05.2025 - за процентною ставкою в розмірі 1% в день.
Нарахування відсотків у зазначені періоди у розмірі 1,5% та 1 % в день, відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Отже у розрахунку заборгованості позивачем вірно нараховано відсотки у межах строку кредитування.
Оскільки відповідач у повному обсязі не сплатив заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Ум Факторинг» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду платіжною інструкцією № 759 від 14.10.2025 сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 525-526, 530, 611-612, 623, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фактична адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» (код ЄДРПОУ 40274286, адреса: 04060, м. Київ, вул. Ризька, буд. 73-Г, оф. 7/1) заборгованість за договором №1495947 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 11.05.2024 у розмірі 35630,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фактична адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» (код у ЄДРПОУ 40274286, адреса: 04060, м. Київ, вул. Ризька, буд. 73-Г, оф. 7/1) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст заочного рішення складено 24.07.2026.

Суддя         Н.В. Марченко