490/5822/25 
н\п 2/490/3646/2025

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
в складі головуючого судді Чулуп О.С.
при секретарі судових засідань – Правник А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко Олена Геннадіївна про визнання недійсним свідоцтва про прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадшину на частку спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , яке видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Філіпенко О.Г.
В обгрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . При житті остання склала заповіт, яким все майно заповідала дочці ОСОБА_1 . Вказує, що 17 березня 2025 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що відповідачу також було видано свідоцтво про право на спадщину на частку вищевказаного житлового будинку, як такому, що має право на обов`язкову частку у спадщині, у зв`язку з тим, що останній отримує пенсію за віком. Позивач вказує, що відповідач не є непрацездатною особою та не має право у відповідності до ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщину, оскільки останній на теперішній час призваний по мобілізації.
Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача зазначив, що Відповідач є пенсіонером за віком та має право обов`язкової частки у спадщині оскільки є повнолітнім непрацездатним сином спадкодавця та з 25.09.2023 року отримує пенсію за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того вказує, що мобілізація та несення військової служби не є критерієм працездатності або непрацездатності у спадковому праві.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена судом.
Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом досліджено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17 березня 2025 року видане на ім`я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 на частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 згідно якого ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько – ОСОБА_4 , мати – ОСОБА_3 .
Судом досліджено довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17 лютого 2025 року видану ОСОБА_2 про те, що останній перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком з 25.09.2023 року відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Судом досліджено довідку Військової частини НОМЕР_3 від 03.09.2025 року про те, що старший матрос ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в військовій частині НОМЕР_3 .
Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 березня 2025 року видане на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 на частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.09.2025 року повідомлено, що ОСОБА_2 08.04.2022 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК Україниспадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу).
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом (стаття 1223 ЦК України).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ятастатті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першоїстатті 1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК Українизакріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21)).
Відповідно ч.ч.,1,2 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону;
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації прот України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками – 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Судом встановлено, що відповідач є учасником бойових дій та отримує пенсію за віком з 25.09.2023 року відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Даний вид пенсії за п.4 ч.1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не є пільговим видом пенсії, а є достроковою пенсією у зв`язку із досягненням необхідного пенсійного віку визначений законом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач є непрацездатною особою згідно ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері відповідно ст. 1241 ЦК України. Факт того, що відповідач мобілізований не впливає на критерій щодо визначення його працездатності.
За такого суд приходить до висновку, що нотаріус правомірно видала свідоцтво про право на спадщину, а тому підстави для визнання свідоцтва не дійсним відсутні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст.4,13,76-81,89,141,258-263,273 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко Олена Геннадіївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на частку спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , яке видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Філіпенко О.Г. - відмовити.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя