Справа № 164/486/26  Провадження №33/802/544/26 	Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р. В. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, – адвоката Чеботарьової Ю.В., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 07 травня 2026 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 гривень судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 20 лютого 2026 року, біля 20 год. 00 хвилин, в сел. Маневичі по вул. Соборності (Комарова), Камінь-Каширського району Волинської області, керував автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а також дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1 „а” Правил дорожнього руху.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що місцевий суд належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, яка підтримувала апеляційну скаргу і просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався в повній мірі.
Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 597101 від 20 лютого 2026 року (а.с.1), довідкою про повторність, згідно якої ОСОБА_1 на протязі року притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.2), постановою серії ЕНА 6299620 від 07.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6698142 від 20 лютого 2026 року (а.с.6), DVD-R диском з відеозаписами відносно ОСОБА_1 (а.с.8), а також іншими матеріалами справи.
Крім того, ОСОБА_1 в суді першої інстанції свою вину визнав повністю та просив суворо не карати (а.с.16).
Також, факт відсутності у ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами апелянтом не оспорюється.
Згідно відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, як працівником поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 оскільки він мав технічні несправності, а саме не працювала одна лампа лівого габариту. ОСОБА_2 повідомив, що немає посвідчення водія, згодом було встановлено його особу, складено протокол щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, який він засвідчив власним підписом (а.с.8).
Таким чином, доводи про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що суперечать вищезазначеним доказам у їх сукупності.
Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.126 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Підстав для скасування судового рішення та закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом, визначене санкцією ч.5 ст.126 КУпАП.
Що стосується посилань захисника на можливість скасування оскаржуваної постанови закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу з таких підстав.
Так, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, було вчинено ОСОБА_1 20 лютого 2026 року (а.с.1).
Приписами ч.2 ст.38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено постановою судді Маневицького районного суду Волинської області від 07 травня 2026 року (а.с.16).
Отже, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, накладено в межах строку, визначеного ч.2 ст.38 КУпАП, тому в даному випадку відсутні законні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 07 травня 2026 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов