Справа № 481/704/26 
Провадж.№ 2/481/602/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
20 липня 2026 року м. Новий Буг
Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої по справі судді – Васильченко-Дриги Н.О.,
за участю секретаря судового засідання – Войцеховської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Представником позивача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Усенко М.І. сформовано в системі "Електронний суд" позовну заяву та подано до суду позов до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №35884-12/2024 від 16.12.2024 року у розмірі 23100,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2662,40 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №35884-12/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 11000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 19.06.2025 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», уклали договір факторингу №19062025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №35884-12/2024 від 16.12.2024 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 23100,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 11000,00 грн.; заборгованість за відсотками – 6600,00 грн.; заборгованість за штрафом – 5500,00 грн. Тому оскільки умови кредитного договору відповідачкою виконувались неналежним чином, з метою захисту прав кредитора, позивач просить задовольнити вимоги.
В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, із зазначених у заяві підстав, просив позов задовольнити повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, про причину неявки суд не повідомив.
При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст. 281 ЦПК України, заочний розгляд справи.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У судовому засіданні встановлено, що 16.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №35884-12/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 11000,00 грн., строком 120 днів, зі процентною ставкою 1% в день.
26.06.2026 АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувану судом інформацію, яка підтверджує, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 банком було емітовано карту № НОМЕР_2 на яку було зараховано платіж від 16.12.2024 року у сумі 11000,00 грн. 
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першоїстатті 517ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
19.06.2025 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», уклали договір факторингу №19062025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №35884-12/2024 від 16.12.2024 року, що підтверджується копією договору та не оспорюється відповідачем.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 на дату подання позову до суду має заборгованість у сумі 23100,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 11000,00 грн.; заборгованість за відсотками – 6600,00 грн.; заборгованість за штрафом – 5500,00 грн.
Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач в частині отримання та неповернення ним кредитних коштів, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тіла кредиту) та заборгованості за процентами обґрунтованими, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 5500,00 заборгованості по штрафам, то суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжено до 02 серпня 2026 року.
Отже, оскільки кредитний договір від 02 листопада 2024 року №1466-8539 був укладений в період дії воєнного стану в Україні, зобов`язальні відносини між сторонами виникли в період дії воєнного стану, борг відповідача нарахований виключно в період дії воєнного стану, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 980 грн неустойки (заборгованості по штрафам), яка підлягає списанню кредитодавцем.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2024 року №35884-12/2024 в розмірі 17600,00 грн, з яких: 11000,00 грн. заборгованість за кредитом, 6600,00 грн. заборгованість за процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір №0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025 року, акт №525 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 11.05.2026, детальний опис наданих послуг до акту №525 від 11.05.2026, довідка про укладення договору про надання правової допомоги від 29.04.2026.
Відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами з урахуванням їх реальності, необхідності, розумності та співмірності зі складністю справи, ціною позову і обсягом наданих послуг.
Суд враховує, що справа є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, предметом спору є стягнення заборгованості за типовим кредитним договором, участі у судовому засіданні представник позивача не брав, справа не містить складних фактичних чи правових питань, а заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, обсягом виконаної роботи та характером наданих послуг.
З огляду на характер спору, його складність, ціну позову, типовість заявлених вимог, обсяг виконаної представником роботи, розгляд справи без участі представника позивача у судовому засіданні, а також критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності судових витрат, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2028,49 грн. (17600,00/23100,00 х 2662,40).
Керуючись статтями 10, 12,13, 80-84, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором №35884-12/2024 від 16.12.2024 року у розмірі 17600 (сімнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору 2028 (дві тисячі двадцять вісім) гривень 49 коп.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА