г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1828/26
Номер провадження 2/213/1473/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого – судді Алексєєва О.В., 
за участі секретаря судового засідання – Бабейкіної Н.О.,
без участі сторін, 
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №3 в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/1828/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір №0962585169, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн зі сплатою процентів за користування коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, має заборгованість. 
14.07.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 14-07/21, за умовами якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 0962585169. 
10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали договір № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги, зокрема до відповідача за вищезазначеним договором. 
28.08.2025 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 28-08/25, згідно з умовами якого до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшли права вимоги, зокрема до відповідача за договором № 0962585169.
Крім того, 13.09.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір №0486-2526, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн зі сплатою процентів за користування коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, має заборгованість.
28.10.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 02/10/2021, за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 0486-2526.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами у загальному розмірі 53 650,39 грн, а також сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі.
29.04.2026 позовна заява надійшла до суду.
15.05.2026 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.
25.05.2026 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позові просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ЦПК України, дотримано, однак у судове засідання він повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.
09.10.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0962585169, згідно п.1.1. якого товариство надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами.
Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору – 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту (п.1.2. договору). 
Відповідно до п. 1.6. договору в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) – 30 календарних днів; діючий ліміт (сума) кредиту – 20 000,00 грн; максимальна відсоткова ставка – 1,75% в день.
Пунктом 3.3. договору визначено, що строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати пені.
Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
В межах вказаного кредитного договору 05.11.2019 відповідач отримав транш кредиту в розмірі 2 500,00 грн, зі строком кредитування 30 днів, сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,75 % за 1 день користування кредитом (акцепт оферти від 05.11.2019 на отримання 1 501 траншу кредиту згідно заявки анкети №2628716503 від 05.11.2019).
Відповідно до листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3170_25908142728 від 08.09.2025, 05.11.2019 успішно перераховано кошти в розмірі 2 500,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 42317891, призначення платежу: Зачисление 2500 грн на карту НОМЕР_1 .
Отже, кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу кредит, проте ОСОБА_1 умови договору з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно з розрахунком, складеним ТОВ «ІНФІНАНС», заборгованість станом на 14.07.2021 становить 27 538,60 грн: тіло кредиту – 2 473,69 грн, проценти – 25 064,91 грн. Проценти нараховані по 14.07.2021 включно.
14.07.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 14-07/21, згідно з умовами якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшли права вимоги, зокрема до відповідача за договором № 0962585169 (номер запису в реєстрі боржників – 4079). Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становить 27 538,60 грн: тіло кредиту – 2 473,69 грн, проценти – 25 064,91 грн.
Після набуття права вимоги за договором № 0962585169 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснювалося нарахування процентів за період з 14.07.2021 по 08.10.2022 в сумі 19 566,88 грн.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором № 0962585169 (номер запису в реєстрі боржників – 24538). Розмір заборгованості за договором на момент відступлення права вимоги становить 47 105,48 грн: 2 473,69 грн – заборгованість за кредитом, 44 631,79 грн – заборгованість за процентами.
Після набуття права вимоги за цим договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не здійснювалося нарахування.
28.08.2025 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, зокрема за договором № 0962585169 (номер запису в реєстрі боржників – 420). Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становить 47 105,48 грн: 2 473,69 грн – заборгованість за кредитом, 44 631,79 грн – заборгованість за процентами.
Після набуття права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування за договором.

13.09.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір «Стандарт» № 0486-2526, згідно п.1 якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.
Сума кредиту – 2 000,00 грн, строк кредиту – 21 день, термін платежу – 03.10.2020, нараховані проценти – 840,00 грн. Разом до сплати – 2 840,00 грн.
Згідно з п.8 договору позичальник має право пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування.
Відповідно до п.9 договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу, з урахуванням продовження терміну платежу у випадку використання позичальником права пролонгації відповідно до умов цього договору та правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно з п. 7.1 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», які є невід`ємною частиною договору, позичальник має право у будь-який момент пролонгувати договір на такий самий строк, на який Договір було первинно укладено.
Пунктом 7.2. Правил визначено, що для використання права пролонгувати договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти та неустойку (у разі наявності). Після отримання кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина) договір вважається пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін.
Відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 17.09.2024 через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на картку НОМЕР_2 13.09.2020 перераховано кошти в сумі 2 000,00 грн згідно з договором № 0486-2526.
Отже, кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу кредит, проте ОСОБА_1 умови договору з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно з розрахунком, складеним ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заборгованість станом на 09.11.2021 становить 6 440,00 грн: тіло кредиту – 2 000,00 грн, проценти – 4 440,00 грн. Проценти нараховані по 20.01.2021 включно.
28.10.2021 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 02/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором № 0486-2526 (номер запису в реєстрі боржників № 1 від 09.11.2021 – 3238). Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становить 6 440,00 грн: тіло кредиту – 2 000,00 грн, проценти – 4 440,00 грн.
Після набуття права вимоги за цим договором позивачем здійснено нарахування інфляційних збитків та 3 % річних за період з 09.11.2021 по 23.02.2022 в розмірі 87,33 грн та 17,58 грн відповідно.

Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом грошової вимоги до відповідача за вищезазначеними договорами.
Відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 06.04.2026 заборгованість за договорами становить у загальному розмірі 53 650,39 грн, з яких:
- заборгованість за договором № 0486-2526 від 13.09.2020 – 6 440,00 грн: 2 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 4 440,00 грн – заборгованість за процентами, 87,33 грн – інфляційні збитки, 17,58 грн – 3 % річних.
- заборгованість за договором № 0962585169 – 47 105,48 грн: 2 473,69 грн – основна сума боргу, 44 631,79 грн – заборгованість за процентами.

Зміст спірних правовідносин.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.
Норми права, які застосовує суд.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3-6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Висновок суду.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів з первісними кредиторами, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цими договорами.
Відповідачем порушувалися умови договорів, кошти на повернення кредитів не сплачувалися, що призвело до виникнення заборгованості.
Відповідачем наявність заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано.
При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості первісних кредиторів, які містять відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір.
Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредитів становить: за договором № 0962585169 – 2 473,69 грн, за договором № 0486-2526 – 2 000,00 грн.
Тому вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредитів підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про доцільність стягнення заборгованості за процентами суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо – можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу – позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже – і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.
Під час розгляду справи встановлено, що строк кредитування, передбачений договором № 0486-2526 – 21 день. Водночас, пунктом 9 договору передбачено, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу з урахуванням продовження терміну платежу у випадку використання позичальником права пролонгації відповідно до умов цього Договору та Правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Таким чином, умовами договору передбачено нарахування процентів, як в межах строку його дії відповідно до ст. 1048 ЦК України, так і після спливу строку кредитування відповідно до ст. 625 ЦК України.
Тому суд вважає, що нарахування процентів у розмірі 4 440,00 грн є правомірним, відповідає вимогам закону та положенням договору, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Разом з тим, ураховуючи, що положеннями договору визначено розмір процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, підстав для задоволення позову в частині стягнення 3% річних за договором №0486-2526 у розмірі 17,58 грн немає.
Згідно із умовами Договору № 0962585169, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців (3 роки) з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем.
При цьому, автоматичної пролонгації надання траншу кредиту умовами договору не передбачено, це можливо виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і простроченим.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ІНФІНАНС», ОСОБА_1 13.12.2019 був здійснений платіж зі сплати нарахованих відсотків відповідно до умов договору у розмірі 1 706,25 грн. Отже, після 13.12.2019 відбулось продовження строку кредитування на 30 днів, тобто до 11.01.2020. За цей період розмір нарахованих процентів становить 1 298,70 грн (2 473,69 х 1,75% х 30).
Оскільки доказів повторної пролонгації договору, а також надання позичальнику інших траншів кредиту, матеріали справи не містять, суд вважає, що нарахування відсотків поза межами строку користування кредитом-траншем здійснено не правомірно та не підтверджено детальними належними розрахунками.
36 календарних місяців це загальний строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0962585169 від 09.10.2019, тобто строк, упродовж якого позичальник може отримувати кошти із визначеного сторонами ліміту кредиту – 20 000,00 грн окремими траншами, з укладенням при цьому додатків до договору та із визначенням по кожному траншу строку користування ним, який є окремим від загального строку договору.
Тому суд вважає, що стягнення процентів за правомірне користування кредитом після закінчення строку дії договору є безпідставним.
Після спливу визначеного договором строку кредитування права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позивачем таких позовних вимог за договором №0962585169 не заявлено.
Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за договором № 0962585169 у розмірі 43 333,09 грн (44 631,79 - 1 298,70) не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, тому такі вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат за договором № 0486-2526 суд вважає, що позивачем доведено наявність у нього права на стягнення відповідно до статті 625 ЦК України інфляційних втрат унаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за договорами у загальному розмірі 10 299,72 грн, з яких:
- заборгованість за договором № 0486-2526 від 13.09.2020 – 6 527,33 грн: 2 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 4 440,00 грн – заборгованість за процентами, 87,33 грн – інфляційні збитки;
- заборгованість за договором № 0962585169 від 09.10.2019 – 3 772,39 грн: 2 473,69 грн – заборгованість за кредитом, 1 298,70 грн – заборгованість за процентами;
При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 511,12 грн.
Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 071,66 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, ч.1 ст.141, 263, 265, 274-279, 280 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами №0962585169 від 09.10.2019, №0486-2526 від 13.09.2020 в розмірі 10 299 (десять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 72 коп., з яких:
- заборгованість за договором № 0486-2526 від 13.09.2020 – 6 527,33 грн: 2 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 4 440,00 грн – заборгованість за процентами, 87,33 грн – інфляційні збитки;
- заборгованість за договором № 0962585169 від 09.10.2019 – 3 772,39 грн: 2 473,69 грн – заборгованість за кредитом, 1 298,70 грн – заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 511,12 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 071,66 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ЄДРПОУ 42640371, адреса: вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного судового рішення – 21.07.2026.

Суддя О.В. Алексєєв