Справа № 462/2587/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №240307-005 від 07.03.2024 р. у розмірі 21206,86 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 07.03.2024 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання кредиту № 240307-005, в якому визначаються всі його істотні умови. Відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 09 січня 2026 року за даним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 21206,86 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту – 7521,14 грн., простроченої заборгованості за процентами – 13685,72 грн. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.05.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи судом, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі із позовною заявою та додатками, скеровано сторонам, відповідачу – двічі за місцем її реєстрації, однак поштові відправлення двічі повернуто суду без вручення одержувачу.
Також судом розміщено оголошення на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України, яким повідомлено відповідача про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз`яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України.
Таким чином, судом належно повідомлено відповідача про розгляд справи, виконано вимоги ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст.187 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 Верховний Суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Зазначене також узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 13.05.2024 по справі №755/4829/23.
У встановлений строк відповідач не подала суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомила.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без виклику /повідомлення/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.
Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. 
Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 07 березня 2024 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 240307-005 в електронній формі на суму 7954,55 грн.
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 7954,55 грн, сума на карту – 7000 грн., комісія за видачу кредиту – 12% від суми кредиту, яка утримується на користь кредитодавця з суми кредиту в момент видачі кредиту. Строк, на який надається кредит – 365 днів. За користування кредитом сплачуються проценти у розмірі 0,58% (денна % ставка).
Даний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором V45172. 
При підписанні вказаного договору про надання кредиту № 240307-005 від 07.03.2024 ОСОБА_1 вказала свої персональні дані, зокрема, дані паспорта, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , які збігаються із даними, що містяться у відповіді №2720839 від 11.05.2026 року щодо реєстрації особи в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та відповіді №2720881 від 11.05.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих на запит суду та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, а також номер картки НОМЕР_2 .
Відповідно до платіжної інструкції № 389 від 07.03.2024 року ТОВ «Кредитсервіс» перерахував ОСОБА_1 на платіжну картку НОМЕР_3 кредитні кошти у розмірі 7000 грн. згідно договору №240307-005 від 07.03.2024 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 240307-005 від 07.03.2024 розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 09.01.2026 року, з урахуванням здійснених відповідачем сплат, становить 21206,86 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту –7521,14 грн.; сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом – 13685,72 грн. 
Відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст.5, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Так, на виконання наведених вимог, ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор V45172 для підписання кредитного договору № 240307-005 від 07.03.2024 року та інших супутніх документів.
Таким чином, укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Кредитсервіс» вчинили дії, визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відтак, нарахування процентів здійснено у межах строку дії договору, а також нараховано одноразову комісію, що відповідає вимогам законодавства.
Відтак, суд приходить до переконання про підставність та доведеність позовних вимог, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитни договором № 240307-005 від 07.03.2024 року у розмірі 21206,86 грн.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №25-01/2023, укладений 25.01.2023 між позивачем ТОВ «Кредитсервіс» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 19.01.2026 року, акт №3 від 11.03.2026 року приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 року, якими підтверджено розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 
Заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу відповідач не подала.
У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Керуючись ст. 205, 509, 514, 526, 610, 612, 625, 626-629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.12, 81, 141, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд 

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» /ЄДРПОУ – 41125531, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, приміщення 65-з / заборгованість за кредитним договором № 240307-005 від 07.03.2024 року у розмірі 21206 /двадцять одну тисячу двісті шість/ гривень 86 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» /ЄДРПОУ – 41125531, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, приміщення 65-з / понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 /дві тисячі шістсот шістдесят дві/ гривні 40 копійок та на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 /сім тисяч/ гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено 10 липня 2026 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.