Справа № 317/1882/26
Провадження № 2/354/611/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
27 липня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді: Ваврійчук Т.Л.
за участю секретаря судового засідання: Старунчак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») 31.03.2026 звернулося до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5367317 від 07.03.2025. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 був укладений в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5367317, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 11200,00 грн на строк 360 днів до 02.03.2026 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 76181. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало у повному обсязі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 . Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 30.10.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» був укладений договір факторингу №30/10/2025 згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 у розмірі 43243,20 грн з яких: 11200,00 грн –заборгованість за тілом кредиту; 25323,20 грн –заборгованість за відсотками, 5600,00 штрафні санкції, 1120,00 грн- комісія за видачу кредиту. Враховуючи те, що на момент відступлення права вимоги строк дії кредитного договору не закінчився, позивачем за період з 31.01.2025 по 02.03.2026 нараховані проценти за договором у розмірі 13087,20 грн із урахуванням визначеної договором процентної ставки 0,95% (11200*0,95%*123 дні). Включення до кредитного договору умов щодо сплати комісії за надання кредиту та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання базується на чинних нормах спеціального законодавства України, зокрема ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Також позивач зазначив, що у зв`язку зі змінами у законодавстві п.6Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено у новій редакції. У листі-роз`ясненні НБУ №14-0004/12907 від 19.02.2024 щодо виконання окремих вимог Закону №3498-ІХ зазначено, що положення п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не застосовуються до договорів споживчого кредиту, які укладатимуться після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ. Таким чином, до договорів, укладених після 24.01.2024 не застосовуються положення про звільнення споживача від неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит. Із урахуванням викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 у розмірі 56330,40 грн, 2662,40 грн сплаченого судового збору та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.04.2026 вказану справу направлено за підсудністю до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2026 вказану справу передано на розгляд за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2026 вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.06.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання ВПО. Відзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. 
Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 07.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5367317, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 76181.
За умовами договору Кредитодавець зобов`язався надати Клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 11200,00 грн, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.п.1.2 договору).
Пунктом 1.1 договору визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Оосбистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.
Відповідно до п.п.1.3-1.7.2 договору строк кредитування становить 360 днів; періодичнісь платежів-кожні 30 днів; Комісія за надання кредиту-1120,00 грн, тип Комісії (якщо передбачена Договором)- разова комісія, нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту та в дату надання додаткової суми кредиту; тип процентної ставки-фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на наступних умовах: Стандартна процентна ставка становить-0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 договору; Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 0,9778, при застосуванні зниженої процентної ставик-0,9738%; Знижена процентна ставка становить 0,9025% за кожен день користування кредитом; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весть строк кредитування 2639,6200% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2545,7431% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору сключає суму кредиту, комісію (якщо передбачена Договором), проценти за користування кредитом та складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 5062400 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 50464,40 грн; загальні витрати за кредитом на дату укладення договору включають комісію (якщо передбачена Договором), проценти за користування кредитом та складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 39242,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 39264,40 грн.
Пунктом 2.1 договору визначено, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . 
Відповідно до п.4.1 договору Сторони домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3 Договору. 
Згідно положень п.п.6.1, 6.3 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим договором. У випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф у розмірі 75% від суми невикорнаного або неналеждно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. 
Пунктом 6.4 договору визначено, що у випадку встановлених законондавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій (неустойка/штраф) протягом періоду дії такого мораторія (аборони) не нараховується та Клієнтом не сплачується. 
Відповідно до п.9.7.1 цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. 
Підписуючи цей договір Клієнт підтверджує, що перед його укладенням йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а)про фінансову послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»;він ознайомлений з усіма умовами Правил, актуальна на дату укладання договору редакція яких розміщена на вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.9.9 договору).
У реквізитах позичальника у вказаному договорі зазначено паспортні дані відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце прописки, контактні номери мобільного зв`язку, адресу електронної пошти та номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
У Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору кредиту №5367317 від 07.03.2025, та підписана позичальником шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором 76181, містяться основні умови кредитування, зокрема зазначена дата видачі кредиту-07.03.2025; дата платежу-01.03.2026; кількість днів у розрахунковому періоді-360; чиста сума кредиту-11200,00 грн; сума платежу за розрахунковий період-50464,40 грн; проценти за користування кредитом-38144,40 грн; комісія за надання кредиту-1120,00 грн; реальна річна процентна ставка % річних- 2545,74; загальна вартість кредиту-50464,40 грн. 
Із долученого до вказаного договору Паспорту споживчого кредиту, підписаного позичальником електронним підписом одноразовми ідентифікатором 85922, вбачається, що загальна сума позики складає 11200,00 грн, строк кредитування-360 днів, мета кредиту-споживчі потреби, спосіб та строк надання кредиту- безготівковим шляхом на рахунок ( в т.ч. за реквізитами платіжної картки) протягом двох днів з моменту укладення договору; стандартна процентна ставка–346,75% річних(або 0,9500% в день), знижена процентна ставка-329,4125% річних (або 0,9025% в день); тим процентної ставки-фіксована; комісія за надання кредиту-1120,00 грн; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою складають 50624,00 грн, за зниженою процентною ставкою-50464,40 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою-50624,00 грн, за зниженою процентною ставкою-50464,00 грн; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою-639,6200%, за зниженою ставкою-2545,7431% річних.
ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 11200,00 грн що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №20251103-630 від 03.11.2025, яке повідомило, що надає послуги з переказу грошових коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03012024-1 від 03.01.2024 на виконання якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 07.03.2025 на суму 11200,00 грн на картку 5168130772081164.
Позивачем також долучено Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Лінеура Україна» (нова редакція), затверджені наказом №43-ОД від 05.04.2024, які набрали чинності з 08.04.2024.
30.10.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (Фактор) був укладений договір факторингу №30/10/2025 відповідно до п.1.1 якого за цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. 
Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається після підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3 цього Договору на рахунок Клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги (п.1.2 договору). 
Платіжною інструкцією №6433 від 31.10.2025 підтверджується факт перерахування ТОВ «ФК«Фінтраст Капітал» на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів у сумі 4552371,37 грн в якості оплати за Договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025. 
30.10.2025 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025, відповідно до якого позивач прийняв Реєстр Божників кількістю 4148 осіб. 
Згідно витягу з Реєстру боржників, що є Додатком №2 до Договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025, ТОВ «ФК«Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 на загальну суму 43243,20 грн, з яких 11200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25232,20 грн- заборгованість за процентами, 1120,00 грн-заборгованість по комісії; 5600,00-заборгованість за штрафом/пенею.
ТОВ «Лінеура Україна» 31.10.2025 направило на адресу позивача повідомлення про те, що на виконання п.1.3 Договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 в Особистих кабінетах усіх Боржників права вимоги за кредитними договорами яких передані новому кредитору було розміщене повідомлення про відступлення права вимоги.
Як убачається із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Лінеура Україна» станом на 30.10.2025 заборгованість ОСОБА_2 за договором кредиту №5367317 від 07.03.2025 становить 43243,20 грн, з яких: 11200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 25232,20 грн- заборгованість за процентами, які нараховані за період з 07.03.2025 по 30.10.2025 включно у розмірі стандартної процентної ставки 0,95% за кожен день користування кредитом; 1120,00 грн-заборгованість по комісії; 5600,00-штрафні санкції. Вказаним розрахунком також підтверджується, що станом на відступлення права вимоги ОСОБА_2 жодних платежів в рахунок погашення боргу за тілом кредиту та нарахованими процентами не вносив. 
Наданим ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» разрахунком заборгованості за договором кредиту №5367317 від 07.03.2025 підтверджується, що з часу отримання права вимоги до відповідача за вказаним договором, позивачем в період дії кредитного договору з 31.10.2025 по 02.03.2026 були нараховані проценти, визначені кредитним договором у розмірі стандартної процентної ставки 0,95% в день у сумі 13087,20 грн. 
До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права.
Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.ст. 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.
Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 07.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 із дотриманням вимог діючого законодавства укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5367317 за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 11200,00 на строк 360 днів у безготівковій формі шляхом зарахування на вказану ним платіжну картку. 
У зазначеному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, комісії, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, з якими відповідач був попередньо ознайомлений, підписавши кредитний договір за допомогою наданого одноразового ідентифікатора.
ТОВ «Лінеура Україна» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачу кредит у встановленому розмірі.
ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_2 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підтверджується зазначеним вище договором факторингу, платіжною інструкцією, реєстром боржників та актом приймання-передачі, що відповідає вимогам ст.ст.1077,1078 ЦК України.
Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину.
Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025.
Враховуючи те, що визначений договором №5367317 від 07.03.2025 строк кредитування сплив, позивач вправі вимагати від позичальника повернення суми кредиту та обумовлених договором платежів за користування кредитом. 
У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за вказаним договором у розмірі 56330,40 грн, який згідно наданого розрахунку складається із боргу за тілом кредиту у розмірі 11200,00 грн; заборгованості за процентами у розмірі 38319,40 грн, з яких: 25323,20 грн- заборгованість за процентами, які нараховані первісним кредитором за період з 07.03.2025 по 30.10.2025 включно у розмірі стандартної процентної ставки 0,95% за кожен день користування кредитом; 13087,20 грн-проценти нараховані новим кредитором у межах строку кредитування за період з 31.10.2025 по 02.03.2026 у розмірі стандартної процентної ставки 0,95% за кожен день користування кредитом; 1120,00 грн-заборгованість по комісії; 5600,00 грн-штрафні санкції.
Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували факт укладення ним кредитного договору чи наведений позивачем розрахунок заборгованості, а також доказів на підтвердження того, що на платіжні картки, які є у його користуванні і на які ТОВ «Лінеура Україна» могло здійснити перерахування коштів у сумі 11200,00 грн на виконання умов вищевказаного договору, кошти не надходили або доводили повне виконання ним взятих на себе зобов`язань на рахунок первісного чи нового кредитора, а також власного контррозрахунку боргу суду не надав, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем, а саме: заборгованості за тілом кредиту та процентами які, як перевірено судом, нараховані у межах строку дії кредитного договору, відповідно до його умов та заборгованості по комісії, розмір та порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору та погоджено із відповідачем при його укладенні. 
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у розмірі 5600,00 грн. суд враховує наступне.
Так умовами п.6.3 договору кредиту №5367317 від 07.03.2025 визначено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф у розмірі 75% від суми невикорнаного або неналеждно виконаного грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє по сьогоднішній день.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 в справі №706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23. 
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з ОСОБА_2 штрафних санкцій у розмірі 5600,00 грн до задоволення не підлягає, що узгоджується із положеннми п.6.4 договору.
Щодо доводів позивача про те, що до даних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону України «Про споживче кредитування», тому до кредитних договорів, що укладені після 24.01.2024 заборона нарахування штрафів не застосовується, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Згідно п.6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, тобто приписи вказаного пункту стосувалися договорів, які були укладені до 23.01.2024.
Проте помилковим є тлумачення позивачем цього пункту Закону як такого, що дозволяє (заборона відпадає й відсутня) нараховувати неустойку за прострочення виконання споживачем зобов`язань за кредитним договором, оскільки Закон, який має захищати споживачів не може встановлювати для них умови гірші, ніж це передбачено загальним і основним актом цивільного законодавства - Цивільним кодексом України.
У постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №240/4894/23 вказано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Крім того, з аналізу наведених норм права не вбачається, що вказаний як спеціальний Закон суперечить нормам ЦК України щодо списання кредитодавцем (позикодавцем) неустойки (штрафу, пені), нарахованих у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення, а лише встановлює що таке списання відбувається також згідно п.6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» за період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Посилання позивача на те, що Законом України «Про споживче кредитування» не заборонено застосування штрафних санкцій до кредитних договорів, що були укладені після 24.01.2024 не спростовують вказаних висновків суду, оскільки списання таких платежів кредитодавцем прямо встановлено в п.18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5367317 від 07.03.2025 у розмірі 50730,40 грн з яких: 11200,00 грн-заборгованість за тілом кредиту; 38319,40 грн-заборгованість за процентами, а саме: 25323,20 грн- проценти, які нараховані первісним кредитором за період з 07.03.2025 по 30.10.2025, 13087,20 грн- проценти, нараховані новим кредитором у межах строку кредитування за період з 31.10.2025 по 02.03.2026; 1120,00 грн-заборгованість по комісії. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. 
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 гривень долучено: 
-Договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладений між ТОВ «ФК «Фінтарст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. відповідно до якого отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, який клієнт сплачує у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін(п.п.4.1,4.3 договору); 
-заявку №16829 від 23.02.2026 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 відповідно до якої загальна сума гонорару за надання правової допомоги згідно цієї Заявки складає 10000,00 грн. Сума гонорару адвоката розрахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 №155 та ст.137 ЦПК України з урахуванням критерію співмірності витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги та погоджена між сторонами і включає в себе: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації (0,5 год)-440,00 грн; дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год)-840,00 грн; аналіз чинного законодаства та практики Верховного Суду судів апеляційної інстанції (0,5 год)-440,00 грн; підготовка декількох позицій для ефективного захисту прав Клієнта, узгодження обраної позиції (1 год)-840,00 грн; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку (1 год)-840,00 грн; проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі (1 год)-840,00 грн; складання позовної заяви про стгнення заборгованості за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 укладеним між ТОВ «Фінтраст Капітал» та ОСОБА_2 (2 год)-1640,00 грн; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних)-додатків до позовної заяви (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 год)-840,00 грн; складаня та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи у суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо (2 год)-1640,00 грн; представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовоми про стягнення заборгованості за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 (2 год)-1640,00 грн;
-Акт №16829 прийому-передачі виконаних робіт від 23.02.2026 згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 відповідно до якого адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025, а саме: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації (0,5 год)-440,00 грн; дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год)-840,00 грн; аналіз чинного законодавства та практики Верховного Суду судів апеляційної інстанції (0,5 год)-440,00 грн; підготовка декілької позицій для ефективного захисту прав Клієнта, узгодження обраної позиції (1 год)-840,00 грн; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку (1 год)-840,00 грн; проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі (1 год)-840,00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 укладеним між ТОВ «Фінтраст Капітал» та ОСОБА_2 (2 год)-1640,00 грн; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних)-додатків до позовної заяви (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 год)-840,00 грн; складаня та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи у суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо (2 год)-1640,00 грн; представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовоми про стягнення заборгованості за кредитним договором №5367317 від 07.03.2025 (2 год)-1640,00 грн;
- рахунок на оплату №16829-23/03-2026 від 23.03.2026 згідно якого ТОВ «Фінтраст Капітал» має сплатити на рахунок адвоката Столітнього М.М. грошові кошти у сумі 10000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 і від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Окрім того, у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на незначну складність цієї справи, виходячи із критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2397,72 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50730,40х2662,40/56330,40).
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
На підставі наведеного та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-268, 273, 280-283, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованістьза договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5367317 від 07 березня 2025 у розмірі 50730 (п`ятдесят тисяч сімсот тридцять) гривень 40 коп.
У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у сумі 2397 (дві тисячі триста дев`яносто сім) гривень 72 коп та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: 03045 вул. Набережно-Корчуватська, 27 прим.2, м. Київ, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 27 липня 2026 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК