справа № 208/2710/26
провадження № 2/208/3595/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Якимчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 179/2710/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - 

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Коллект Центр» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Заводсього районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову позивач посилається те, що 21.03.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_2 укладено договір № 1652515.
02.05.2021 року між ТОВ «Авенсус Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір № 4094357.
Згідно п. 1. договору № 1652515 Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
Відповідно до п. 2 Договору № 1652515 про надання позики - сума позики становить 4450 грн. - Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою.
Положеннями кредитного договору № 4094357 визначено, що кредитодавець надає позивачльнику у розмірі 8500 грн, строк кредиту 8 днів, за користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 1,90% в день та застосовуються в межах строку кредитування. 
30.12.2021 укладено договір № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1652515. 
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллекст Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1652515. 
Таким чином, ТОВ «Коллекст Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1652515.
04.02.2022 року було укладено договір № 04-02-01/2022 відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4094357. 
10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллекст Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4094357.
Загальний розмір заборгованості за Договором № 1652515, що підлягає стягненню з позичальника становить 5026,99 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4862,59 грн. – 142 грн інфляційні збитки, нараховані 3% річних – 22,38 грн.
Загальний розмір заборгованості за Договором № 4094357, що підлягає стягненню з позичальника становить 22606,97 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 8500 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 13957 грн, інфляційні збитки - 136, нараховані 3% річних – 13,97 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 27633,96 грн, вирішити питання розподілу судових витрат та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. 
Ухвалою суду від 10.03.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 208/2710/26 за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
02.04.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування відзиву щодо кредитного договору №1652515 від 21.03.2021 року зазначає, що після укладення 12.04.2021 року додаткової угоди строк кредитування залишився незмінним та становив 25 днів з 21.03.2021 року. Доказів укладення будь-яких договорів про пролонгацію строку кредитування матеріали справи не містять.
З розрахунку заборгованості вбачається, що первісним кредитором відсотки нараховувалися після спливу встановленого договором строку кредитування, а здійснені Відповідачкою платежі в сумі 14 593,02 грн були зараховані в рахунок погашення таких відсотків.
За таких обставин Відповідач заперечує проти нарахування відсотків після закінчення встановленого договором 25-денного строку кредитування, а тому заборгованість за відсотками, нарахованими понад цей строк, не підлягає стягненню.
Відповідачка сплатила в рахунок погашення боргу 14593,02 грн, що значно перевищує загальну суму 7246,71, яка передбачена умовами кредитного договору. Тому вважає, що ОСОБА_3 повністю виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором № 1652515 від 21.03.2021 року.
Щодо кредитного договору № 4094357.
Первісний кредитор – ТОВ «Авентус Україна» нараховував відсотки за кредитом з 02.05.2021 року по 15.11.2021 року. Відповідачкою, відповідно до розрахунку боргу було сплачено 17858,50 грн, які Кредитор зарахував в рахунок погашення відсотків, які не мав права нараховувати після 10.05.2021 року. 
Відповідачка сплатила в рахунок погашення боргу 17 858,50 грн, що значно перевищує загальну суму 9792, яка передбачена умовами кредитного договору. 
ОСОБА_3 повністю виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором № 4094357 від 02.05.2021 року. 
Також звернула увагу на відсутність належних доказів переходу права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр». Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували оплату за договором факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року.
Зважаючи на те, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" 2120-IX від 15.03.2022 року набрав законної сили 17.03.2022 року, відтак з 17.03.2022 року позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а саме щодо сплати 3% річних у загальному розмір 36,35 грн та інфляційних втрат у загальному розмірі 278,02 грн.
Відшкодування заявлених представником Позивача витрат у розмірі обумовленим сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.
У відзиві на позов відповідач просить у задоволенні позову відмовити та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.
02.04.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач щодо договору № 1652515 від 21.03.2021 зазначив, що Розділом 6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», затверджених Рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», визначено Порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики. Так, згідно п. 6.2. Правил проценти за користування Позикою нараховуються на суму Позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування Позикою.
Щодо нарахування інфляційних збитків то нарахування відбулось в межах січня та лютого 2022, а як зазначив представник відповідача Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" набрав законної сили 17.03.2022 року. Стосовно нарахування 3% річних, то період нарахування починається 30.12.2020 та закінчується 23.02.2020, тобто до початку набрання законної сили вищезгаданого закону.
Щодо договору № 4094357 від 02.05.2021 зазначив, що твердження представника відповідача про те що, жодних договорів пролонгацій користування договорами Відповідачем не підписувалось, що свідчить про незмінність строковості умов договору є хибним, оскільки у підписаному відповідачем Договорі прямо зазначено що споживач зобов`язаний повідомити Товариство якщо він не бажає продовжувати користування кредитними коштами. В даному випадку, ніяких повідомлень від споживача не надходило, що свідчило про бажання пролонгації Договору.
Доводи представника відповідача про відсутність доказів, які б підтверджували оплату за договором факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року є безпідставними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не підтверджуються матеріалами справи.
Позивач та представник відповідача подали до суду заяви від 06.08.2026 року в яких просять розглянути справу за їх відсутності.
У судовому засіданні 18.06.2026 року представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог на підставах викладених у відзиві на позовну заяву. 
06.08.2026 року в судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

З матеріалів справи щодо кредитного договору № 1652515 від 21.03.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" судом встановлено таке.
21.03.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_2 укладено Договір № 1652515, відповідно до умов якого сума позики 4450 грн, строк позики 25 днів до 15.04.2021 року, процентна ставка 1,99%, знижена процентна ставка 0,59%, Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) 2,70%.
Зідно з п. 4.2 договору позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі “Правила“), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
12.04.2021 року ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів " та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду № 1652515 до договору позики № 1652515 від 21.03.2021.
Відповідно до додаткової угоди на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів Інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця, Позикодавець збільшує суму наданої Позичальнику Позики 4450.00 грн. на 550.00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої Позики становить 5000.00 грн. 
Інші положення Договору не змінені та не доповнені цією додатковою угодою залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (п. 4 додаткової угоди).
Підписання кредитного договору № 1652515 від 21.03.2021 та додаткової угоди № 1652515 від 12.04.2021 року здійснено в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Вказані обставини відповідачем не заперечуються. 
Позивачем долучено Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики). 
Обставини отримання кредитних коштів за договором відповідачем не заперечуються та підтверджуються належними доказами.
Згідно наданого розрахунку заборгованості відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 14593,02 грн.
30.12.2021 було укладено договір факторингу № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором № 1652515 від 21.03.2021. 
На виконання умов договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило на користь ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" 2663376,39 грн, призначення платежу «оплата за договором факторингу № 30-12/2021», підтверджується квитаннцією № 0317260000 від 30.12.2021 року.
Розмір оплати за договором факторингу відповідає п. 7.1 договору факторингу № 30-12/2021від 30.12.2021 року.
Згідно акта приймання-передачі реєстру боржників за догвоором факторингу № 30-12/2021 позивач прийняв реєстр боржників кількістю 3833.
Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 30-12/2021від 30.12.2021 року позивачу передано право вимоги до ОСОБА_2 (№ у реєстрі 653) за договором № 1652515, загальна сума заборгованості - 4862,59 грн.
Отже ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за договором № 1652515 від 21.03.2021 року.
10.01.2023 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі щодо відповідача.
10.01.2023 року між сторонами договору № 10-01/2023 підписано акт прийому передачі реєстру боржників.
Згідно реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги (том 4) від 10.01.2023 року позивачу передано право вимоги до ОСОБА_2 (№ в реєстрі 113612) за договором № 1652515 від 21.03.2021 року, заборгованість за тілом 4862,59 грн, заральна заборгованість 5026,99 грн.

З матеріалів справи щодо кредитного договору № 4094357 від 21.03.2021 року укладеного з ТОВ «Авенсус Україна» судом встановлено таке.
02.05.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір № 4094357. Згідно умов якого: сума кредиту 8500 грн, строк кредиту 8 днів, стандартна процентна ставка 1,90%, знижена процентна ставка 1,33%.
Вказаний договір, графік платежів, та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем в електронному вигляді електронним піджписом одноразовим ідентифікатором С235093. Відповідачем обставини підписання кредитного договру не спростовуються.
Обставини отримання кредитних коштів за договором відповідачем не заперечуються та підтверджуються належними доказами.
04.02.2022 року було укладено договір № 04-02-01/2022 відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4094357 укладеним з відповідачем. 
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 04-02-01/2022 позивачу передано право вимоги за кредитним договором № 4094357 від 21.03.2021 року, укладеним з ОСОБА_2 (№ в реєстрі 238) загальна сума заборгованості 22457 грн.
ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ "Авентус Україна" на виконання умов договору факторингу № 04-02-01/2022 від 04.02.2022 року 669272,75 грн, що підтверджується квитанцією № 327400005 від 04.02.2022 року. Розмір здійсненої оплати відповідає погодженим вимогам п. 7.1 договору факторинга № 04-02-01/2022 від 04.02.2022 року.
10.01.2023 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 4094357 від 21.03.2021 року, укладеним з ОСОБА_2 
10.01.2023 року між сторонами договору №10-01/2023 підписано акт прийому передачі реєстру боржників.
Згідно реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги (том 2) від 10.01.2023 року позивачу передано право вимоги до ОСОБА_2 (№ в реєстрі 58793) за кредитним договором № 4094357 від 21.03.2021 року, загальна сума заборгованості 22606,97 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредитта сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем належним чином підписано та погодежно всі істотні умови кредитних договорів № 1652515 від 21.03.2021 року та № 4094357 від 02.05.2021 року. 
Відповідачем не заперечуються обставини правомірності відступленння прав вимоги за договорами факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 та № 04-02-01/2022 від 04.02.2022 року, разом з тим відповідач вважає що позивачем не надно належних доказів відступлення ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги ТОВ «Коллект Центр», щодо цього суд вважає за необхідне зазначити.
Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 3 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 навела такі ознаки, притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним чи безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Також у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Визначаючи різницю між договором відступлення права вимоги та договором факторинку Великою Палатою Верховного Суду від 16 березня 2021 року у наведеній вище постанові висловлено висновок, що якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.
10.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги. 
10.01.2023 року між сторонами договору № 10-01/2023 підписано акт прийому передачі реєстру боржників.
На підтвердження проведення розрахунків у повному обсязі за договором № 10-01/2023 надано акт зарахування зустрічних вимог підписаний ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал».
Згідно з пунктами 1.1., 1.2 договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги сторони погодились, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги). Сторони визнають, що жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням первісного кредитора новим кредитором.
Сторони не лише у назві договору, а у його змісті п. 1.1 та 1.2 визначили правову природу саме як відступлення права вимоги, а не як факторинг.
Відтак, оскільки самим договором не передбачено надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, суд вважає, що ознаки договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги не відповідають ознакам притаманним договору факторингу, тому доводи відповідача про ненадання доказів оплати за вказаним договором не заслуговують на увагу.
Отже, позивач є таким, що набув право грошової вимоги за договорами № 4094357 від 02.05.2021 року та № 1652515 від 21.03.2021 року.
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року), суд здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості.
Загальний розмір заборгованості заявлений позивачем до стягнення за договором № 1652515 від 21.03.2021 року становить 5026,99 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4862,59 грн. 142 грн інфляційні збитки, нараховані 3% річних 22,38 грн.
Відповідач заперечує наявність заборгованості за зазначає, що умовами кредитного договру передбачено строк кредитування 25 днів, умов пролонгації договір не містить, нею сплачено в рахунок погашення заборгованості 14593,02 грн, які неправомірно зараховані на погашення процентів. 
Обґрунтовуючи вимоги про узгодження з відповідачкою умов пролонгації строку кредитування ТОВ «Коллект Центр» посилалося на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину договору позики.
Викладене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Укладена 12.04.2021 року додаткова угода № 1652515 до договору позики № 1652515 від 21.03.2021 інші положення договору зокрема щодо строку кредитування та пролонгації договору не змінила та не доповнила, останні залишились без змін, що відповідає п. 4 додаткової угоди.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 25 днів з дня укладення договору позики, тобто після 15.04.2021 включно.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Закінчення строку кредитування 15.04.2021 року за цим договором також підтверджується відомостями з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги (том 4) від 10.01.2023 року з якого вбачається, що дата закінчення договору № 1652515 від 21.03.2021 року - 15.04.2021 року.
Отже нарахування позивачем заборгованості за процентами після 15.04.2021 року є необгрунтованим.
З розрахунку заборгованості за період з 21.03.2021 року (дати надання кредиту) по 15.04.2021 року (закінчення строку кредитування) було нараховано проценти у розмірі 666,22 грн.
Також, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, відповідач починаючи з 22.04.2021 року почала погашати заборгованість та оплатила 14593,02 грн, з яких 14455,61 грн зараховано на погашення заборговансоті по процентам нарахованим після закінчення строку кредитування.
Таким чином, зазначена сума підлягає врахуванню на погашення кредиту на умовах погоджених між сторонами.
Враховуючи викладене, підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором 1652515 відстуні.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4094357 від 02.05.2021 року, у розмірі 22606,97 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8500 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13957 грн, інфляційні збитки 136, нараховані 3% річних 13,97 грн.
Відповідач заперечуючи наявну заборгованість зазначає, що позивач не мав права нараховувати відсотки після 10.05.2021 року, оскільки закінчився строк кредитування.
Суд з вказаними доводами погодись не може, оскільки припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з п. 1.4 Договору № 4094357 строк кредитування 8 днів. Також у даному пункті зазначено, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору.
Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, визначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 договору (пункт 4.1 Договору).
Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (пункт 4.3.1 Договору).
Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору (пункт 4.3.2 Договору).
Станом на 10.05.2021 року у відповідача існувала заборгованість за кредитом, тому строк кредиту продовжувався кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, відповідно до правил розділу 4 кредитного договору.
Таким чином, максимальний строк дії договору становив 98 днів (8 днів + 90 днів), тобто до 07.08.2021 року, а тому з цього моменту кредитор втратив право нараховувати відсотки за користування кредитним коштами.
З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна заборгованість станом на 07.08.2021 року становить 10438, з яких тіло кредиту 8500 гривень.
Разом з тим, згідно розрахунку після закінчення строку кредитування 09.08.2021 року відповідачем сплачено 2261 грн, які зараховано на погашення процентів та 07.10.2021 року 50 грн, які зараховано на погашення процентів.
Враховуючи викладене за цим кредитним догвором з відповідача підлягає стягненню 8127 грн – заборгованість за тілом кредиту.
Щодо доводів відповідача про неправомірність нарахування інфляційних збитків танараховані 3% річних, суд вважає обгрунтованими доводи позивача та зазначає, що нарахування здійснювалось за період з січня -лютого 2022 року та 30.12.2021 року по 23.02.2022 року, тому положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" 2120-IX від 15.03.2022 року який набрав законної сили 17.03.2022 року до вказаних правовідносин не застосовуються.
Разом з тим, враховуючи, що заборгованість відповідача становить 8127 грн то суд здійснює перерахунок 3 % річних за формулою 8 127 * 3 % * 19 (за період з 04.02.2022 року по 23.02.2022 року) / 365 = 12,69 грн = 12,69 грн.
Розраховуючи індекс інфлації суд враховує методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання викледену у п. 26 постанови ОП ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.
«- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується».
Тому інфляційні витрати становитимуть 130,03 грн, що розраховано за формулою 8 127 ? (101,6 ? 100) / 100 = 130,03 грн за період за період з 04.02.2022 року по 23.02.2022 року. 
Враховуючи викладене з відповідача на користі позивача підлягає стягненню задорованість за кредитним договором № 4094357 від 02.05.2021 року у розмірі 8269,72 грн, що складається з: 8127 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12,69 грн – 3% річних, 130,03 грн – інфляційні втрати.

Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У справі позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
01 липня 2024 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» № 01-07/2024. Згідно з пунктом 4.1 договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, яка є невід`ємним додатком до договору. Відповідно до пункту 4.2 договору клієнт зобов`язується оплатити надані АО послуги після надання АО відповідного рахунку для оплати.
Також позивачем долучено заявку на надання правової допомоги № 17 від 01 січня 2026 року, відповідно до якої вартість усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 години становить 4 000 грн, а складання позовної заяви про стягнення боргу для подання до суду тривалістю 3 години - 9 000 грн. Крім того, позивачем надано витяг з Акта № 18 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року та тарифи на послуги АО «Лігал Ассістанс».
У відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. На підтвердження понесення зазначених витрат відповідачем надано ордер на надання правничої допомоги від 25 березня 2026 року, договір про надання правничої допомоги, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17 березня 2026 року, акт здачі-приймання наданих послуг, відповідно до якого вартість ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 1,5 години становить 2 000 грн, написання відзиву на позовну заяву тривалістю 2 години - 4 000 грн, участі у судовому засіданні - 2 000 грн, а також квитанцію до прибуткового касового ордера від 25 березня 2026 року.
У відповіді на відзив позивач зазначає про неспівмірність заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин пятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обовязок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У постановах від 19 лютого 2022 року №755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що судові витрати повинні бути не лише фактичними, а й неминучими та розумними за своїм розміром, що узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях у справах «East/West Alliance Limited проти України» та «Лавентс проти Латвії», де наголошено, що компенсації підлягають лише ті витрати, які були фактичними, необхідними та обґрунтованими за розміром.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вивчивши надані сторонами докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує матеріали справи, її категорію та складність, зокрема те, що справа є малозначною, не потребує вивчення значного обсягу фактичних обставин справи та аналізу значного обсягу судової практики. Суд також бере до уваги характер та обсяг наданих сторонам правничих послуг, а також те, що розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
З урахуванням наведеного, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку, що співмірним та обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, є 3000 грн - витрати позивача та 2000 грн - витрати відповідача.
Отже з урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України остаточно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 796,52 грн (2662,40 грн * 8269,72 грн / 27633,96 грн).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ: 44276926) заборгованість за Договором № 4094357 від 02.05.2021 року у розмірі 8269 (вісім тисяч двісті шістдесят девять) гривень 72 копійки, що складається з: 8127 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12,69 грн - 3% річних, 130,03 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ: 44276926) витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ: 44276926) судовий збір у розмірі 796 (сімсот дев`яносто шість) гривень 52 копійки.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua. 

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ: 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя     В.Г. Гречана