ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 460/19529/25 пров. № А/857/9644/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Шинкар Т.І., Валюха В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року (суддя Недашківська К.М., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/19529/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №172750002338 від 13.06.2025 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу: період навчання з 11.05.1979 року по 29.08.1979 року, згідно Свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого 29.08.1979 року Корецькою автомобільною школою, трудової діяльності колгоспника з 1986 по 1995 рік згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.06.1985 року, та трудової діяльності колгоспника за 1985 рік згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.06.1985 року. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в України в Одеській області та прийнято рішення про відмову №172750002338 від 13.06.2025.
Як вбачається зі змісту вказаного рішення про відмову вбачається, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, страховий стаж Позивача становить 7 років 8 місяців та 10 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди: - навчання з 14.05.1979 року по 22.08.1979 року, згідно Свідоцтва серії НОМЕР_1 від 29.08.1979 року, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним, а саме: внесено скорочено; - роботи у колгоспі з 1986 року по 1995 рік, згідно архівних довідок від 28.05.2025 року № С-10/06-05, С-11/06-5, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним, а саме: внесено скорочено.
ОСОБА_1 вважаючи таку відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058) право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. 
Як вірно вказав суд першої інстанції, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону №1058 та становить 60 років. Вік позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії - 64 роки 11 місяців.
Необхідний страховий стаж встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 27 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 становить - від 20 до 30 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року становить - від 15 до 22 років.
Суд першої інстанції вірно вказав, що для виникнення у особи права на призначення пенсії за віком необхідна наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.
Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частинами другою та четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Порядок №637), згідно з пунктом якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як визначено пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відтак, здійснивши аналіз наведених правових суд першої інстанції вірно зазначив, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, чи містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Так, щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання Позивача з 11.05.1979 року по 29.08.1979, слід зазначити, що згідно довідки Корецької автомобільної школи № 102 від 09.09.2025 року, ОСОБА_1 дійсно був зарахований на денну форму навчання в учбову групу №12 Корецької автомобільної школи ДТСААФ по програмі підготовки водіїв категорії “С” з 11.05.1979 року, наказ про зарахування № 16 від 14.05.1979 року по 29.08.1979 року, наказ на випуск № 23 від 29.08.2025 року .а відтак даний період навчання позивача має бути зарахований до стажу для призначення пенсії.
Стосовно періоду з 1985 по 1995 рік, слід зазначити наступне.
Як вбачається з записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 15.06.1985 року (а.с. 83-84) вказаний колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, та виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві.
Окрім цього, згідно довідки № 331 від 18.05.2020 року, яка видана Грем`яцькою сільською радою Острозького району Рівненської області, підтверджено, що ОСОБА_1 працював в колгоспі “Мир”, у спірний період. 
Також, відповідно до довідки №332 від 18.05.2020 року вказано про фактичну кількість вироблених трудоднів (людино-днів) в колгоспі “Мир” у ОСОБА_1 .
Крім цього для підтвердження періоду роботи в колгоспі з 1986 по 1995 роки, в матеріалах справи наявні довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 333,334 від 18.05.2020 року, виданих на ім`я “ ОСОБА_1 ”, в якій вказані спірні періоди.
Також, період роботи позивача в колгоспі “Мир” з 15.06.1985 року по 11.10.2001 року підтверджено згідно запису в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 .
Управлінням контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Рівненській області 29.07.2025 року складено Акт перевірки достовірності документів, виданих для оформлення пенсії, а саме архівної довідки про заробітну плату №С-13/06-05 від 28.05.2025 року виданої Архівним відділом виконавчого комітету Острозької міської ради, особі на прізвище ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в період роботи з січня 1989 року по грудень 1993 року в колгоспі “Мир” КСП “Мир”.
Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період роботи Позивача з 1985 по 1995 рік, підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Як визначено підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.4. Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У пункті 2.6 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України “Про трудові книжки працівників” від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 227/2041/17 та № 686/21006/16-а).
Також відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідно до статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Зважаючи на все наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №172750002338 від 13.06.2025 про відмову в призначенні Позивачу пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню, а з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу: період навчання з 11.05.1979 року по 29.08.1979 року, згідно Свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого 29.08.1979 року Корецькою автомобільною школою, трудової діяльності колгоспника з 1986 по 1995 рік згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.06.1985 року, та трудової діяльності колгоспника за 1985 рік згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.06.1985 року. 
Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову 
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі №460/19529/25– без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя | | І. І. Запотічний
судді | | Т. І. Шинкар
| | В. М. Валюх