Справа № 131/623/26 
Провадження № 2/131/385/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 р. | м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шелюховського М.В.,
за участю секретаря судового засідання Курман Ю.М.,
розглянувши у судовому засідання в м. Іллінці цивільну справу за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівником при вчиненні кримінального правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:
До Іллінецького районного суду Вінницької області звернулось Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 335 310,61 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі № 131/93/23, який набрав законної сили 30.05.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Зазначеним вироком було затверджено угоду від 10 квітня 2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури Швецем Анатолієм Івановичем та обвинуваченим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №12020020120000386 від 03 грудня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, та визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України. Водночас, під час розгляду зазначеної справи та затвердження угоди про визнання винуватості було встановлено, що матеріальна шкода, завдана кримінальними правопорушеннями Державному підприємству «Дашівське дослідне лісомисливське господарство», добровільно частково відшкодована ОСОБА_1 в сумі 337 596, 69 грн. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі №131/93/23 що додається до заяви, встановлено факт завдання матеріальної шкоди працівником, що призвело до заподіяння шкоди підприємству. Рішенням Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023 у справі №131/93/23 також підтверджено факт завдання матеріальної шкоди працівником Державному підприємству «Дашівське дослідне лісомисливське господарство», що призвело заподіяння шкоди підприємству. В подальшому, після винесення вироку, достовірно знаючи про наявність заборгованості щодо сплати матеріальної шкоди, що була завдана підприємству, яка виникла під час вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконав та матеріальні збитки в повному обсязі, а саме в сумі 335 310,61 грн, не відшкодував.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2026 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті .
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Менчук М.В. подав до суду пояснення по суті справи, відповідно до яких просить у задоволенні позову ДСГП «Ліси України» відмовити, так як під час розгляду кримінального провадження відповідачем добровільно відшкодовано грошові кошти в сумі 337 596, 69 грн. Вказує, що суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Відповідач ОСОБА_1 , являється інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії № від. На даний час не працює. Єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності. Враховуючи відсутність обставин заподіяння шкоди Відповідачем з корисливою метою, добровільне відшкодування шкоди в розмірі 337 596,69 грн, матеріальний стан відповідача, зокрема, те, що відповідач є інвалідом третьої групи з дитинства, наявні підставі для зменшення розміру покриття шкоди, відповідно до вимог статті 137 КЗпП України, обмежившись сумою добровільно відшкодованої шкоди в розмірі 337 596, 69 грн. Окрім того, відповідно до змісту вироків вказаний факт встановлений за результатами проведення інвентаризації, яка була проведена в період з 18.12.2020 по 21.12.2020, а тому сплив строк позовної давності.
Розглянувши матеріали справи та додані до них докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно наказу ДП «Дашівське досвідне лісомисливське господарство» №24-к від 23.07.2018 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду майстра лісу обходу №15 з 24 липня 2018 року.
Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 року у справі № 131/93/23 затверджено угоду від 10 квітня 2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури Швецем Анатолієм Івановичем та обвинуваченим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №12020020120000386 від 03 грудня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, та визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України. ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в лісогосподарських підприємствах, пов`язаних з лісовою охороною на строк 3 (три) роки без призначення штрафу, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Вироком Вінницького апеляційного суду від 30.05.2026 року вирок Іллінецького районного Вінницької області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 в частині призначеного йому покарання скасовано. Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в лісогосподарських підприємствах, пов`язаних з лісовою охороною на строк 3 (три) роки без призначення штрафу, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. В іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набув законної сили 30 травня 2023 року.
Відповідно до вироку матеріальна шкода, завдана кримінальними правопорушеннями ДП «Дашівське ДЛМГ» на загальну суму 701 422,85 грн та на загальну суму 4 011 173,64 грн добровільно, частково відшкодована в сумі 337 596,69 грн. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). При цьому, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019р. у справі № 487/10132/14-ц зазначила, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у ст.261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.Аналогічне зазначено у постанові ВСУ по справі № 186/599/17 від 27.01.2021р. 
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто в такому випадку позовна заява буде розглядатися виключно за правилами, встановленими цивільним законодавством. 
Судом встановлено, що позивачеві про завдану майнову шкоду стало відомо з 18 по 21 грудня 2020 року під час проведення інвентаризації лісопродукції. Крім того, кримінальне провадження №12020020120000386 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України розпочате 03 грудня 2020 року. Таким чином представник позивача дізнався про завдану шкоду в грудні 2020 року. Отже, на момент подачі цивільного позову, вчиненого кримінальним правопорушенням (23.04.2026 р.) позовна давність відповідно до цивільного законодавства вже спливла. Клопотання про поновлення строку позовної давності представником позивача не подавалось.
Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК Ураїни перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
У відповідність до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою роботодавця працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.
Згідно п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Відповідно до ст.233 КЗпП України для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Судом встановлено, що позивач на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судовий збір у даній справі підлягає віднесенню за рахунок держави.
Разом з тим, відповідачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.
На підтвердження понесених витрат відповідачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №13 від 04 червня 2026 року, акт здачі- приймання робіт (надання послуг) від 04 серпня 2026 року з описом послуг адвоката із зазначенням витраченого часу, платіжною інструкцією №@2PL838045 від 04.06.2026 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та ціною позову.
Оцінивши надані відповідачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є реальним, документально підтвердженим, співмірним зі складністю цієї справи та обсягом проведеної адвокатом роботи. З огляду на повну відмову в позові, витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Керуючись ст. 128 КПК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівником при вчиненні кримінального правопорушення - відмовити.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 14 серпня 2026 року.

Позивач: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", ЄДРПОУ 44768034, адреса: 01601, вул. Шота Руставеллі, 9А, м. Київ. 
Представник позивача: Момотенко Інна Григорівна, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: 18000, Черкаська область, Придніпровський район, м. Черкаси, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 . 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: Менчук Максим Володимирович, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: 21050, вул. Соборна, 72, оф. 113, м. Вінниця, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 

Суддя :