П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7172/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №024950011194 від 04.03.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 25.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до її пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 29.09.1994 по 01.03.1998, з 01.03.1998 по 29.12.2004, з 31.12.2009 по 31.12.2011, з 03.01.2012 по 28.02.2013, з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
08 квітня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому останній підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, досягнувши 55 років ОСОБА_1 25.02.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №024950011194 від 04.03.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2.
У спірному рішенні зазначено, що станом на 25.02.2025 вік позивачки становив 55 років 28 днів, загальний страховий стаж становив 39 років 04 місяці 06 днів, пільговий стаж за списком №2 - 05 років 01 день.
До пільгового стажу не враховано період:
- з 29.09.1994 по 29.12.2004, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.10.2024 № 792, оскільки відсутній наказ про атестацію робочого місця;
- з 31.12.2009 по 31.12.2011, оскільки займана посада відсутня в наказі про атестацію;
- з 03.01.2012 по 28.02.2013, відповідно до довідки від 28.10.2024 № 81, оскільки займана посада відсутня в наказі про атестацію.
Не погоджуючись таким рішенням пенсійного органу, позивачка звернулась до суду із даною позовною заявою.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхування розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
При цьому, згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, в силу частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
При цьому, порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (Порядок № 637).
Відповідно до п.1-2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. При цьому, у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно із п.18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 затверджений Список №2, до Розділу XIX Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення п. «а» віднесено молодші медичні сестри по догляду за хворими, зайняті в рентгенівських відділеннях (кабінетах) (код 22600000-14467).
Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 затверджений Список №2, до Розділу XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога п. «к» віднесено молодших медичних сестер з догляду за хворими у рентгенівських відділенням (кабінетах) (код 24к).
Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року №1451/11731, при визначенні права на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Пунктом 2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (Порядок №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
У разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (п.4.3 Порядку №383).
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Так, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно із п.4 Порядку №442 та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому, позивач не може нести відповідальність за дії роботодавця в разі не вчинення дій щодо атестації робочих місць, втрати роботодавцем певних документів та інше.
Так, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивачка:
- з 29.09.1994 прийнята на посаду санітарки рентгенологічного відділення до Центральної міської клінічної лікарні № 2 Замостянського району згідно з Наказом № 189 від 29.09.1994 (запис №4);
- з 01.03.1998 переведено на посаду молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення на підставі Наказу № 27 від 06.03.1998 (запис №5);
- з 31.12.2011 звільнена за переведенням згідно з наказом № 140-к від 21.12.2011 (запис №7);
- з 03.01.2012 прийнята на посаду молодшої медичної сестри ренгтенологічного відділення КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» згідно з наказом № 1-к від 03.01.2012 (запис №8);
- з 28.02.2013 звільнена на підставі наказу № 24-к від 22.02.2013 (запис №10).
Таким чином, у періоди з 29.09.1994 по 01.03.1998, з 01.03.1998 по 31.12.2011 та з 03.01.2012 по 28.02.2013 позивачка працювала на посадах санітарки та молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення.
Визначаючись щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивачки періодів її роботи з 29.09.1994 по 01.03.1998 та з 01.03.1998 по 29.12.2004, колегія суддів виходить з наступного.
Так, як вже було встановлено вище, в період з 29.09.1994 по 01.03.1998 позивачка працювала на посаді санітарки рентгенологічного відділення Центральної міської клінічної лікарні № 2 Замостянського району (послідовно перейменовано у Міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги), а в період з 01.03.1998 по 29.12.2004 - на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення.
У вищезазначені періоди роботи позивачки діяли:
- Список 2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, до Розділу XIX Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення п. «а» віднесено молодші медичні сестри по догляду за хворими, зайняті в рентгенівських відділеннях (кабінетах) (код 22600000-14467);
- Список 2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, до Розділу XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога п. «к» віднесено молодших медичних сестер з догляду за хворими у рентгенівських відділенням (кабінетах) (код 24к).
Відповідно до Роз`яснень Міністерства праці України № 06/1-4088 від 04.12.96, згідно з Державним Класифікатором професій, затвердженим наказом Держстандарту України від 27.07.1995 № 257, до молодшого медичного персоналу, які відносяться до безпосереднього обслуговування хворих в лікувально-профілактичних установах, відділеннях, кабінетах, що передбачено розділом XXIV Списку № 2, відносяться посади: молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.); молодша медична сестра по догляду за хворими.
Таким чином, посада санітарки рентгенологічного кабінету відноситься до категорії молодшого медичного персоналу, медичних сестер, та робота на цій посаді надає право на пенсію на пільгових умовах.
Отже, періоди роботи позивачки на посаді санітарки рентгенологічного відділення з 29.09.1994 по 01.03.1998 та молодшої медичної сестри з 01.03.1998 по 31.12.2004 підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що не спростовано доводами апелянта.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для незарахування зазначених періодів трудової діяльності позивачки до пільгового стажу з мотивів відсутності наказу про атестацію робочого місця, то суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Як слідує з наявної в матеріалах справи уточнюючої довідки № 792 від 08.10.2024, підставою для її видачі є: наказ № 35 від 03.03.2000 про завершення атестації робочих місць працівників, працюючих в шкідливих та важких умовах праці, протокол № 5 від 17.12.1999, висновок 06-03.147 від 27.09.1999 експертизи правильності застосування Списків виробництв, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно із п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до п.п.4.1 - 4.3. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442) атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно із п.2 Порядку № 442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку № 442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Відповідно до п.10 Порядку № 442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При цьому, п.11 Порядку № 442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). А тому її непроведення чи не якісне не може позбавити особу конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічної позиція дотримується Верховний суд у справі № 688/3421/16-а від 28.01.2021.
Також колегія суддів враховує, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на якість та своєчасність проведення атестації робочих місць.
Висновком № 06-03.147 Державної експертизи умов праці Вінницької області (а.с. 38-39) встановлено, що адміністрацією Міської клінічної лікарні № 2 м.Вінниці наказ № 68 від 13.08.1996 видано з порушеннями та атестаційна комісія до переліку не включила посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими, зайнятої в рентгенологічному відділенні, які згідно п. 5 посадової інструкції зобов`язані допомагати лікарю-рентгенологу в проведенні складних рентгенологічних досліджень і мають право виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.
Приписом № 06-03.146 від 01.10.1999 Державної експертизи умов праці Вінницької області (а.с. 36-37) зобов`язано перезатвердити наказом лікарні атестаційну комісію для проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Протоколом № 1 від 11.10.1999 (зворотній бік а.с. 40) визначено перелік робочих місць зі шкідливими і важкими умовами праці, які підлягають атестації, до якого включено: молодших медичних сестер по догляду за хворими у рентгенологічних відділеннях.
Протоколом № 5 від 17.12.1999 (зворотній бік а.с. 41) встановлено, що враховуючи, що молодша медична сестра виконує процедури з барієвим розчином, займається доглядом хворих в рентгенкабінетах, підтверджено право молодшої медичної сестри на пільгову пенсію по Списку № 2.
Протоколом № 7 від 23.12.1999 (а.с. 42) надано право на пільгову пенсію по Списку № 2 молодшій медичній сестрі рентгенологічного відділення.
Таким чином, періоди з 29.09.1994 по 01.03.1998 (3 роки 5 місяців 1 день) та з 01.03.1998 по 29.12.2004 (6 років 10 місяців 1 день), коли позивачка працювала на посаді санітарки та молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення, підлягають зарахуванню до її пільгового стажу за Списком № 2.
Визначаючись щодо правомірності сформованих в оскаржуваному рішенні висновків щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивачки періодів з 31.112.2009 по 31.12.2011 та з 03.01.2012 по 28.02.2013 на посаді молодшої медичної сестри ренгенологічного відділення, з підстав відсутності в наказі про проведення атестації відповідної посади, то суд враховує наступне.
У період з 31.12.2009 по 31.12.2011 Позивачка працювала на посаді молодшої медичної сестри Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (до перейменування – Міська клінічна лікарня № 2), а з 03.01.2012 по 28.02.2013 на посаді молодшої медичної сестри КЗ «Центр первинної медико- санітарної допомоги».
У вищезазначені періоди роботи Позивачки діяв Список № 2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, до Розділу XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога п. «к» якого віднесено посади молодших медичних сестер з догляду за хворими у рентгенівських відділенням (кабінетах) (код 24к).
Як не заперечується відповідачами у відзивах, позивачкою до територіального відділення Пенсійного фонду України разом із заявою від 25.02.2025 були надані наступні накази про атестацію робочих місць:
- Наказ № 191 від 30.12.2004, виданий Міською клінічною лікарнею № 2 "Про завершення атестації робочих місць працівників, працюючих в шкідливих та важких умовах праці", яким підтверджено право виходу на пільгову пенсію по Списку № 2 молодшій медичній сестрі рентген відділення;
- Наказ № 223 від 27.10.2008, виданий Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги "Про результати атестації робочих місць за умовами праці";
- Наказ № 93 від 24.03.2009, виданий Міською клінічною лікарнею швидкої допомоги " Про результати атестації робочих місць за умовами праці", яким до переліку професій працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 включено посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими у рентгенкабінеті стаціонару;
- Наказ № 94 від 27.03.2012, виданий КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7" "Про результати атестації робочих місць за умовами праці", яким до переліку професій працівників, яким надається право на скорочену тривалість робочого тижня, видається молоко, мило, доплати до часових ставок (окладів) на роботах із важкими і шкідливими умовами включено посаду молодшої медичної сестри рентгенкабінету.
Копії зазначених Наказів також наявні в матеріалах справи (а.с. 22-32).
Крім того, у трудовій книжці позивачки міститься запис №9 про проведення атестації робочого місця на підставі №94 від 27.02.2012.
Пільговий характер виконуваною позивачкою роботи також підтверджується Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вих. № 81 від 28.10.2024 (а.с. 9), у якій зазначено, що у період з 03.01.2012 по 28.02.2013 (1 рік 1 місяць 26 днів) позивачка працювала на посаді молодшої медичної сестри та виконувала роботу в зоні іонізуючого випромінювання вище 10 мілікюрі радію та має право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.
Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі №21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Отже, особи, якій зайняті на роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими та важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Також Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин та враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що відсутність або неточність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивачки.
Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.
Оскільки стаж роботи необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується записами у трудовій книжці позивачки та беручи до уваги висновок про неможливість покладення на позивачку відповідальності за відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстави для зарахування спірних періодів з 31.12.2009 по 31.12.2011 та з 03.01.2012 по 28.02.2013 до пільгового стажу.
Відтак, враховуючи наведене слід зазначити, що трудова книжка позивачки є належним та достатнім доказом для підтвердження її роботи у спірний період на посаді, передбаченої Списком № 2, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За вказаних обставин порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №024950011194 від 04.03.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 25.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 29.09.1994 по 01.03.1998, з 01.03.1998 по 29.12.2004, з 31.12.2009 по 31.12.2011, з 03.01.2012 по 28.02.2013, з урахуванням висновків суду у даній справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.