ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1522/26 Справа № 216/1688/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Чухонцевої Д.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , помічника командира з фінансової економічної роботи – начальника фінансової економічної служби військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови судді, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді начальника фінансово-економічної служби – головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, не здійснив доповідь безпосередньому командиру про недоліки у підпорядкованих службах, порушенні графіку документообігу між службами частини, що призвело до розбіжностей між кількісним обліком служб та бухгалтерським обліком фінансово-економічної служби. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби. За вказаним фактом 27.02.2026 прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Борисом Р.В. складено протокол №10 про військове адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Крім цього, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді начальника фінансово-економічної служби – головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, не здійснив належний контроль за роботою підпорядкованого особового складу, не доповів командиру частини про виявлені недоліки, допустив недбале ставлення до виконання службових обов`язків, що призвело до розбіжностей між кількісним обліком служби паливно-мастильних матеріалів та бухгалтерським обліком фінансово-економічної служби. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби. За вказаним фактом 27.02.2026 прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Борисом Р.В. складено протокол №11 про військове адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
На вказане рішення адвокат Чухонцева Д.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Вважає постанову незаконною, оскільки суддя грубо порушив норми матеріального та процесуального права, не дослідив усі докази, не надав їм належної оцінки та жодним чином не обґрунтував свої висновки про винуватість  ОСОБА_2  за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника, не повідомивши належним чином про час і місце судового засідання, що є грубим порушенням права на захист. Також пропущено тримісячний строк накладення стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, оскільки кримінальне провадження закрили ще 12.01.2026. Наголошує, що ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є бланкетною нормою, яка вимагає чіткого зазначення конкретних службових обов`язків військовослужбовця. Однак ні протоколи, ні докази, ні оскаржувана постанова суду не містять посилань на документи, що визначають коло обов`язків ОСОБА_1 , відсутні посилання на норми закону, невиконання якої утворювало б недбале ставлення до військової служи. 
Крім того, адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Зазначає, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_2 та його захисника. Копію оскаржуваної постанови отримала лише 08 квітня 2026 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2026 року первинно подану скаргу було повернуто для усунення недоліків. Апеляційну скаргу наразі подано повторно з пропущеним строком, просить визнати причини пропуску поважними та поновити строк на її апеляційне оскарження.
Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Тобто, можливість реалізації права апеляційного оскарження та його строк виникають і обчислюються саме з дня винесення постанови та не пов`язані з днем отримання копії судового рішення. 
Матеріалами справи підтверджується, що оскаржувана постанова була ухвалена 02 квітня 2026 року. При цьому судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, вперше було подано адвокатом через підсистему «Електронний суд» 14.04.2026 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2026 року первинно подану скаргу адвоката було повернуто для усунення недоліків. При цьому під час подачі повторної апеляційної скарги з усунутими недоліками, адвокат порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, у зв`язку з його пропуском з поважних причин.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про вручення копії оскарженої постанови судом ОСОБА_2 та відсутні відомості щодо дати вручення копії оскаржуваної постанови адвокату. 
З огляду на викладене, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню у зв`язку з наявністю поважних причин його пропуску.
Апеляційним судом були виправлені допущені судом першої інстанції порушення, у повній мірі забезпечено право Ткачука та його захисника на доступ до правосуддя. Їм була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приписам ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Стаття 172-15 КУпАП не містить тлумачення поняття недбалого ставлення до військової служби, з метою додержання принципу законності, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права – кримінального права.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України, службовою недбалістю визначено невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Тобто, з огляду на справу, що розглядається, під недбалим ставленням військової службової особи до військової служби слід розуміти невиконання або неналежне виконання військової службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.
За змістом ст. 172-15 КУпАП ця норма закону є бланкетною, тобто при притягнені особи до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду повинно бути наведені не тільки найменування норм правових актів, у тому числі відомчих, а й їхній зміст щодо кола посадових обов`язків (повноважень), у порушенні яких обвинувачується особа. Тобто повинно бути чітко зазначено нормативний акт з переліком службових обов`язків військової службової особи, у невиконанні або неналежному виконанні ця особа обвинувачується.
Оскаржена постанова судді взагалі не містить вказівки про те, які саме приписи нормативних актів, що регулюють службову діяльність Ткачука, не були виконані ним.
Крім встановлення та зазначення у протоколах про адміністративні правопорушення та в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності обов`язкових ознак складу правопорушення підлягає зазначенню дата та час вчинення правопорушення.
В протоколах про адміністративні правопорушення від 27.02.2026 р., а ні в оскарженій постанові відносно ОСОБА_2 , не вказано дату та час вчинення адміністративних правопорушень, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тому висунете ОСОБА_2 обвинувачення у вчинення вказаних адміністративних правопорушень носить неконкретний характер, порушує право особи, що притягається до адміністративної відповідальності на захист.
Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Недбале ставлення до військовою служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України «Про ведення воєнного станув України» №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє станом на теперішній час.
Відтак в Україні продовжує діяти особливий період.
Як вбачається з постанови від 12 січня 2026 року старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025041330000092 від 29.01.2025 року, за фактом недбалого ставлення військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 до служби, що потягло істотну шкоду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 складу вказаного кримінального правопорушення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у мотивувальній частині вказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що в ході проведеного досудового розслідування розглядалось питання щодо виконання службових обов`язків і ОСОБА_2 , як службової особи військової частини НОМЕР_2 , та ця частина постанови містить вказівку про те, що під час досудового розслідування не встановлено як факту невиконання або неналежного виконання вказаними особами своїх службових обов`язків, так і факту спричинення цими особами істотної шкоди за тих самих обставин, які наразі інкриміновані ОСОБА_2 у цій справі за протоколами про вчинення військових адміністративних правопорушень №10-11 від 27 лютого 2026 року.
При цьому прокурорами Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, які здійснювали процесуальне керівництво під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні вказана постанова слідчого скасована не була.
Ця постанова про закриття кримінального провадження не містить вказівки про необхідність направлення матеріалів провадження для вирішення питання про притягнення будь-кого до адміністративної відповідальності.
Водночас складу адміністративного правопорушення за ст. 172-15 КУпАП є аналогічним складу кримінального правопорушення за ст. 425 КК України за виключенням кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення – спричинення шкоди.
Крім того, ні протоколи про адміністративні правопорушення ні в оскаржуваній постанові не зазначено, яким саме нормативним актом встановлюється коло службових обов`язків ОСОБА_2 , відсутні дані про те, що він був ознайомлений з колом своїх обов`язків, та не зазначено, які саме з цього кола службових обов`язків він не виконував або неналежно виконував в умовах особливого періоду. 
Вказані обставини не були встановленні і під час проведеного досудового розслідування за фактом вчинення недбалого ставлення військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 до служби, що потягло істотну шкоду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.
Проаналізувавши додані до протоколів докази в їх сукупності приходжу до висновку про недостатність зібраних у справі доказів для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, поза будь-яким розумним сумнівом.
Отже, за встановлених фактичних обставин справи, зважаючи на результати досліджених обставин у кримінальному провадженні на предмет наявності складу відповідного правопорушення, наявні об`єктивно обґрунтовані сумніви стосовно недбалого ставлення Ткачука до військової служби, що виключає адміністративну відповідальність за такою правовою кваліфікацією з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, за якою обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно зі ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як зазначено, в ході розгляду справи в апеляційному суді в справі не встановлено наявність доказів, які могли би поза розумним сумнівом підтвердити наявність в діях ОСОБА_2 недбалого ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Цим обставинам суддя першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова – скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП – закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику Чухонцевій Д.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Чухонцевої Д.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя