УХВАЛА

08 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 592/21219/25
провадження № 61-8326ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2026 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 травня 2026 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Сумської міської ради про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити дії, скасування акта та стягнення неустойки,
ВСТАНОВИВ:
19 червня 2026 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2026 року та постанову Сумського апеляційного суду 
від 05 травня 2026 року у цій справі.
Касаційна скарга на вказані судові рішення надійшла з пропуском строку 
на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копія постанови Сумського апеляційного суду від 05 травня 
2026 року отримана заявницею 22 травня 2026 року, що підтверджується доданими до касаційної скарги доказами.
Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга 
на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску 
є поважними, зокрема касаційна скарга подана до суду протягом тридцяти днів 
з дня отримання повного тексту судового рішення.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) 
або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, 
їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
У порушення пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі 
не зазначено ОСОБА_2 та його місце проживання чи перебування.
За частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За таких обставин ОСОБА_1 необхідно направити на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, у якій вказати всіх учасників справи, зокрема ОСОБА_2 та його місце проживання чи перебування.
Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги 
та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет 
до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
У порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до поданої касаційної скарги не додано належну кількість копій касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи.
Також відповідно до пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
З прохальної частини касаційної скарга вбачається, що заявниця, серед іншого, 
у пункті 2 прохальної частини касаційної скарги просить скасувати судові рішення - ухвалу від 02 лютого 2026 року та постанову від 05 травня 2026 року по справі 
№ 592/21219/25 повністю та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Верховний Суд звертає увагу заявниці, що пункт 2 прохальної частини касаційної скарги викладений некоректно, тому заявниці в уточненій редакції касаційної скарги необхідно уточнити її прохальну частину шляхом правильного зазначення судового рішення суду першої та апеляційної інстанції, які нею оскаржуються в касаційному порядку та дату їх постановлення чи ухвалення.
Крім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги недодано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, проте заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скаргу у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, оскільки розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5 % розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік. 
Розглядаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, суд приходить до висновку, що воно задоволенню 
не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, 
але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених 
у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, 
або звільнити від їх сплати.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, 
є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; 
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє 
в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, 
яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації 
або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) 
або боржника.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати 
на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 906/308/20 (провадження № 12-58гс23) зробила висновок з аналізу статті 
8 Закону України «Про судовий збір» про те, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення 
чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 
5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, 
а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19 (провадження № 61-11548св20) зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення 
від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.
Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою 
про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення 
у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).
ОСОБА_1 не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального її майнового стану (розмір заробітної плати, прибутку тощо, наявність рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану), який перешкоджає виконати їй вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором, а надані 
на підтвердження докази, зокрема відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30 січня 2026 року, довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
від 09 березня 2026 року не перебування її на обліку в управлінні як одержувача пенсії та довідка з АТ КБ «ПриватБанк» про кредитний ліміт на її картці 
не характеризують у повній мірі майновий стан ОСОБА_1 .
Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану 
за своїм внутрішнім переконанням.
Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать 
про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає скаргу.
Ураховуючи те, що заявницею не обґрунтовано належним чином клопотання 
про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги 
та не надано належних доказів на підтвердження її реального майнового стану, тому підстави для її звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні.
За таких обставин ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2026 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 травня 2026 року у цій справі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, подану фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 328,00 грн.
Враховуючи викладене, заявниця за подання касаційної скарги має сплатити 
665,60 грн (3 328,00 х 0,2) судового збору.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати Верховному Суду відповідний платіжний документ.
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
З метою усунення недоліків цієї касаційної скарги, ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, у якій зазначити стороною ОСОБА_2 та його місце проживання чи перебування, уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги, з урахуванням вимог цієї ухвали, додати до уточненої редакції касаційної скарги документи, що підтверджують сплату судового збору 
у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Таким чином, виходячи із наведених норм права, якщо заявник відповідно 
до ухвали суду у встановлений строк усуне недоліки касаційної скарги, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2026 року та постанови Сумського апеляційного суду від 05 травня 2026 року.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2026 року та постанову Сумського апеляційного суду 
від 05 травня 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, передбачені частиною третьою статті 393 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк