1-кп/381/180/26
381/3848/25 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року    місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілих – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
представника потерпілого – ОСОБА_7 ,,
обвинуваченої – ОСОБА_8 ,
захисника – адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12024111310001867 від 05.12.2024 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Фастів Київської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, на утриманні має одну малолітню дитину, працює на посаді фахівця-консультанта в КЗ ФМР «Мотовилівський інклюзивно-ресурсний центр», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення.
Судом встановлено, що 05.12.2024 близько 15 години 13 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі 0102403 у Фастівському районі, Київській області, в напрямку міста Фастів, де на 7 км не була уважною під час керування транспортним засобом, не стежила за дорожньою обстановкою, проявила необережність у виді кримінальної протиправної самовпевненості, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі-Правила дорожнього руху України), відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впоралася з керуванням свого транспортного засобу, допустила виїзд на зустрічну смугу для руху, де здійснила зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої травми хребта та грудної клітини з переломами 6-го шийного хребця і уламковими 7-го шийного хребця, переломи хребтових кінцівок 1-го, 2-го ребер з обох сторін, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров`я, понад 21 добу, рана в ділянці лівого вуха – відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Також, пасажир автомобіля марки «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з переломами 2-5 –го ребер з права і 2-б –го ребер зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров`я, понад 21 добу, гематома на лобі зліва, синці на тулубі – відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, закритого перелому правої медіальної кісточки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров`я, понад 21 добу, перелом кісток носа, рана правого коліна, синці на обличчі, тулубі і кінцівках – відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розсада здоров`я.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності у виконанні вимог пункту 12.1 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної ситуації, та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Доводи сторони обвинувачення.
Органами досудового розслідування вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Загальна правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 15 липня 2025 року слідчим СВ Фастівського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 і затверджений того ж дня прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .
Водночас, за наслідками судового розгляду прокурор зауважив, що незважаючи на те, що ОСОБА_8 не визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, докази, надані суду стороною обвинувачення доводять вину обвинуваченої у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а встановлені під час судового розгляду фактичні дані підтверджують висунуте ОСОБА_8 обвинувачення.
ПОКАЗАННЯ ПОТЕРПІЛИХ.
В ході судового розгляду потерпілий  ОСОБА_6 повідомив суду, що 5 грудня 2024 року він, будучи тверезим, керував автомобілем «ВАЗ» (транспортний засіб належить його дружині) та рухався зі швидкістю близько 55 км/год у м. Фастів у напрямку села Велика Снітинка. Рух здійснював по своїй смузі руху, асфальтне покриття було видно, погода була хмарною, спостерігався невеликий туман, на дорозі була ожеледиця, снігу не було. Під час руху він помітив автомобіль під керуванням обвинуваченої, який почав приймати вліво (зміщуватися на його смугу). Окрім їхніх транспортних засобів, інших машин на дорозі не було. Визначити точну швидкість автомобіля обвинуваченої потерпілий не зміг, проте зазначив, що коли автомобілі наближалися, машина обвинуваченої рухалася.
Потерпілий залишався на своїй смузі руху, і в момент зіткнення його автомобіль перебував виключно на своїй смузі. Автомобіль обвинуваченої в`їхав стороною пасажирської зони, внаслідок чого відбулося зіткнення. Після ДТП потерпілий побачив, що автомобіль розбитий, автомобіль потерпілого залишився стояти на його смузі руху, а автомобіль обвинуваченої стояв від нього з правої сторони.
Потерпілий перебував у салоні один, а в автомобілі обвинуваченої він помітив жінку старшого віку, додав, що приїхала швидка. Унаслідок удару потерпілого затиснуло в салоні, де він перебував зажатий близько 30 хвилин. Коли він прийшов до тями, на місці вже були працівники поліції та швидкої медичної допомоги. Лікар ввів йому знеболювальне, після чого працівники ДСНС деблокували його з автомобіля.
Потерпілого було госпіталізовано до Фастівської лікарні, де він перебував на стаціонарному лікуванні протягом 55 днів (зокрема в реанімаційному відділенні). Унаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження: забій головного мозку, перелом носа та перелом ноги. Додав, що наразі він продовжує лікування, повністю не відновився. З боку обвинуваченої жодних пропозицій щодо добровільного відшкодування шкоди не надходило, хоча її адвокат пропонував це. Потерпілий також зазначив, що під час його перебування в реанімації всі необхідні медикаменти купував його друг, оскільки лікарі не знали, що потерпілий є учасником бойових дій. 
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 повідомила суду, що обвинувачена є її колегою по роботі. Подія відбулася 5 грудня 2024 року в світлу пору доби. Потерпіла перебувала в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , сиділа на задньому сидінні з правого боку. Рух автомобіля здійснювався зі швидкістю до 70 км/год. Дорожню обстановку чи маршрут з водієм вони не обговорювали. На дорозі була ожеледиця, тому в даних умовах швидкість була небезпечна. У певний момент розпочався неконтрольований рух автомобіля (машину почало крутити, як саме не пам`ятає). Коли почало крутити, водій ОСОБА_8 намагалася вирівняти траєкторію та повернутися на дорогу, злякалася і почала вигукувати: «Ой-ой!». У результаті заносу автомобіль обвинуваченої виїхав на смугу зустрічного руху. Потерпіла побачила автомобіль «ВАЗ», який рухався назустріч на відстані приблизно до 30 метрів. Після цього відбувся сильний удар. Від удару потерпілу відкинуло вліво в салоні автомобіля, вона впала і не могла рухатися через гострий біль. Приблизно через 10–15 хвилин на місце події прибули медичні працівники, які почали надавати першу допомогу. Ще через 10 хвилин приїхали рятувальники ДСНС, які дістали потерпілу з машини, поклали на ноші, зафіксували шию комірцем (хомутом) та доставили до Фастівської лікарні. На стаціонарному лікуванні потерпіла перебувала 10 днів. Унаслідок ДТП отримала травму — перелом шийного хребця. До ОСОБА_8 претензій немає.
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5  показала, що вона працює разом із обвинуваченою. Згадуючи події ДТП, вона зазначила, що в момент аварії вони рухалися з правої сторони дороги з нормальною швидкістю. Погодні умови характеризувалися невеликою ожеледицею. У певний момент автомобіль під керуванням обвинуваченої почало заносити, зустрічних транспортних засобів потерпіла не пам`ятає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона проходила курс лікування, у зв`язку з чим понесла відповідні фінансові витрати на лікування. Обвинувачена намагалася певним чином компенсувати завдану шкоду, проте безпосередньо про матеріальне відшкодування мова не йшла. Потерпіла наголосила, що вони врегулювали це питання іншим шляхом, жодних фінансових розрахунків між ними не проводилося. Додатково потерпіла охарактеризувала обвинувачену як дуже відповідальну людину та заявила, що надалі не матиме до неї жодних претензій.
Доводи сторони захисту.
Позиція сторони захисту зводиться до того, що в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки порушенняПравил дорожнього руху, оскільки належними та допустимими доказами не доведено, що обвинувачена порушила вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме, що вона не обрала безпечну швидкість руху транспортного засобу, оскільки при проведені експертизи за основу взяті лише покази потерпілого ОСОБА_6 , який самостійно визначив швидкість руху автомобілю. 
Також зауважив, в даному випадку мали місце обставини непереборної сили, а саме ожеледиця на дорозі, це надзвичайна і невідворотна подія, яка зробила неможливим уникнення аварії.
ПОКАЗАННЯ ОБВИНУВАЧЕНОЇ.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнала та надала суду наступні показання.
05.12.2024 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виїхали з роботи, на вулиці була хороша видимість, однак була ожеледиця на дорозі. Швидкість руху її автомобіля була незначною — приблизно 60 км/год. Під час руху задні колеса почали буксувати, її автомобіль винесло на зустрічну смугу. За словами обвинуваченої, під час руху її транспортний засіб «понесло», хоча вона їхала стабільно, не збільшувала швидкість та не гальмувала. Разом з тим, опинившись вже на зустрічній смузі вона побачила, як їй назустріч рухається автомобіль, внаслідок чого відбулось зіткнення. Зустрічний автомобіль вона помітила перед автобусною зупинкою, проте точну відстань у метрах назвати не може. Обвинувачена зазначила, що після зіткнення на місці події зупинився третій автомобіль, водій якого почав викликати швидку медичну допомогу та працівників поліції. При цьому половина її автомобіля перебувала на проїжджій частині. Після ДТП її та інших учасників пригоди госпіталізували каретами швидкої допомоги, яких на місце прибуло дві, і всіх доставили до лікарні. Потерпілого ОСОБА_6 побачила лише в лікарні.
Обвинувачена ОСОБА_8 вказала, що визнає свою відповідальність, проте категорично не визнає своєї вини у самому факті в`їзду (зіткнення) в автомобіль марки «ВАЗ».
ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ
Відповідно до положень ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел.
Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року, у справі №154/3213/16).
У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст.84 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Показання свідків.
Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.354 КПК України свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що з обвинуваченою перебуває у дружніх відносинах. Після отримання телефонного виклику обвинуваченої ОСОБА_8 він на власному автомобілі прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди. На місці події свідок побачив автомобілі швидкої, поліцію, також повідомив, що зустрічав пожежну машину. Автомобіль ВАЗ «99-ка» стояв на полосі руху на Мотовилівку, а автомобіль марки «ВМW» стояв розвернутий в кювет. У салоні автомобіля обвинуваченої нічого не працювало, освітлення було відсутнє через значні механічні пошкодження. На момент його приїзду ОСОБА_12 ще перебувала в салоні автомобіля. Невдовзі прибули працівники пожежної служби зі спеціальними інструментами, які деблокували та дістали потерпілого. Свідок ОСОБА_11 спочатку допоміг вийти з транспортного засобу її колезі, яку одразу передав працівникам швидкої медичної допомоги, а потім надав допомогу безпосередньо ОСОБА_12 . Оцінюючи дії водія ВАЗ свідок зазначив, що той мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зниження швидкості руху та здійснення маневру ліворуч на узбіччя. Водночас свідок зауважив, що не має кваліфікації експерта у сфері автотехнічних досліджень, і це є його особистою думкою як водія. Щодо дорожніх умов свідок зазначив, що проїздна дорога була в жахливому, незадовільному стані та не була посипана, було обледеніння дороги. На думку свідка автомобіль занесло не з вини обвинуваченої, а через погодні умови. 
Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.354 КПК України свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що на той час був слідчим Фастівського РУП ГУНП в Київській області, безпосередньо він перебував на місці події та складав відповідний протокол. Під час проведення процесуальної дії ним особисто здійснювалася фотофіксація. Також свідок власноруч складав схему до протоколу, в яку особисто заносив усі відомості. Вимірювання на місці події проводилися за допомогою рулетки. До проведення слідчої дії залучалися поняті, яким було роз`яснено їхні права та обов`язки, проте їхніх прізвищ свідок наразі не пам`ятає. Оскільки потерпілі особи були госпіталізовані з місця пригоди до медичного закладу, вони фізично не могли підписати складений протокол, тому їхні підписи у ньому відсутні. Свідок також зауважив, що на момент фіксації була хмарна погода, а дорожнє покриття було вологим.
Свідок ОСОБА_13 також пояснив, що ключові свідки у справі були допитані впродовж досудового розслідування кримінального провадження, експертиза була призначена в найближчий термін. Вихідні дані для призначення експертиз бралися безпосередньо з протоколів допиту та протоколу проведення слідчого експерименту, в основу яких лягли показання потерпілих, в протоколі вказано, що сліди шин відсутні інших вихідних даних на той момент не було.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження судом досліджено наступні документи, на підставі яких встановлено наступне.
Відповідно до витягу ЄРДР, органом досудового розслідування 05.12.2024 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 286 КК України за таких обставин: 05.12.2024 близько 15 год 13 хв водій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по автодорозі О102403 в напрямку м. Фастів у Фастівському районі Київської області, де на 7 км здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в напрямку смт. Борова. Внаслідок даної ДТП водій та пасажири першого автомобіля ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження (діагнози встановлюються) та водій другого автомобіля отримав тілесні ушкодження (діагнози встановлюються), у зв`язку з чим були доставлені до КНП Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування (т.2, а.с. 30).
Відповідно до постанови про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 05.12.2024, постановлено призначити у кримінальному провадженні № 12024111310001867 від 05.12.2024 групу слідчих у складі, слідчого слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_16 , слідчого слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 та старшим групи слідчих призначити ОСОБА_10 (т.2, а.с. 31).
Згідно із постановою від 06.12.2024, постановлено визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №12024111310001867, у складі: прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_17 , прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_18 , прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської ОСОБА_19 , прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_20 , прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_21 ; прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_22 . Старшим групи визначити прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому доручити керувати діями інших прокурорів (т. 2, а.с. 32-33).
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2024 з фототаблицею до нього та схемою місця ДТП, 05.12.2024 о 17 год 00 хв старший слідчий відділу Фастівського РУП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_10 , керуючись ст.ст.104,106, 223,237,238 КПК України, із застосуванням фотографування на фотокамеру «IPHONE 12» розпочав огляд місця дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) за участю понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . Огляд здійснювався при штучному освітленні, при температурі повітря -2 ° C в напрямку від автодороги О102403 у Фастівському районі Київської області до автодороги О102403 у Фастівському районі Київської області. Вид пригоди: зіткнення. Обстановка на місці ДТП до початку огляду не змінилася. Оглядом встановлено: місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на км автодороги О102403 у Фастівському районі Київської області. Елементи вулиці, дороги: автодорога пряма в плані горизонтальна. Вид покриття: асфальтобетонне. Стан покриття: мокре з ожеледицею. Дорожнє покриття для 2 напрямків, шириною 6,5 м. Число смуг для руху назустріч напрямку огляду 1, їх ширина 3,75 м, число смуг для руху назустріч напрямку огляду 1, їх ширина 3,75 м. На проїжджій частині нанесені лінії повздовжної розмітки для розділення зустрічних. Радіус закруглення: відсутній. До проїжджої частини примикають: праворуч кювет, ліворуч кювет. Далі за кюветом розміщені праворуч - поле, ліворуч – поле. Координати місця пригоди надані черговим Фастівського РУП. Спосіб регулювання руху на цій ділянці згідно схеми ОДР. Ділянка дороги в момент огляду освітлена штучним освітленням. Положення транспортних засобів на місці пригоди: автомобіль марки «ВАЗ» р.н. НОМЕР_2 розташований на автодорозі О102403 у смузі для руху в напрямку смт. Борова, автомобіль «BMW», р.н. НОМЕР_1 знаходиться в кюветі зі сторони смуги для руху в напрямку смт. Борова. Локалізація пошкоджень транспортних засобів (у разі огляду ТЗ на місці події), детальний опис пошкоджень ТЗ, наявність слідів контактної взаємодії : транспортний засіб ВАЗ р.н. НОМЕР_2 - наявні пошкодження передньої частини кузова у вигляді деформації; транспортний засіб «BMW» - наявні пошкодження лівої сторони перед кузова у вигляді деформації. Сліди шин відсутні. Сліди гальмування: наявний слід гальмування від автомобіля. Ознаки напряму руху транспортного засобу - по розташуванню транспортних засобів. Наявність відокремлених від транспортного засобу частин та інших об`єктів: наявні осколки скла та пластику. З місця пригоди вилучені транспортний засіб ВАЗ р.н. НОМЕР_2 та транспортний засіб BMW н.н. НОМЕР_1 . У процесі складені та прилучені до протоколу схема. По закінченні огляду транспортний засіб ВАЗ р.н. НОМЕР_2 та транспортний засіб BMW р.н. НОМЕР_1 , направлені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів в с. Борисів, пров. Боженка,23. Заяви та зауваження осіб, в тому числі водіїв, які брали участь у огляді: не надходили. Протокол надано під прочитання, записано вірно (т.2, а.с. 34-44).
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 03.04.2025 із схемою та фототаблицями до нього, проведеним старшим слідчим слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_16 , за участю свідків ОСОБА_14 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , із застосуванням технічних засобів фіксації «Apple 11», з 16 год 00 хв по 17 год 15 хв, слідчим експериментом, з показів ОСОБА_14 встановлено, як 05.12.2024 близько 15 год 13 хв вона, керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вона рухалась по автомобільній дорозі О102403 у Фастівському районі Київської області в напрямку м. Фастів, де її автомобіль став некерований і почав рухатися в стані заносу, після чого виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_2 , який рухався в напрямку с. Велика Мотовилівка (смт. Борова). Свідок ОСОБА_14 зазначила, що вона їхала не швидко, але точну швидкість руху вона не запам`ятала, також вона не визначила швидкість руху автомобіля марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_5 . Під час замірів було встановлено, що зіткнення вказаних автомобілів відбулося на автомобільній дорозі О102403 у Фастівському районі Київської області, в смузі руху в сторону с. Велика Мотовилівка (смт. Борова), при цьому автомобіль марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_2 , контактував своєю передньою частиною та автомобіль марки «BMW», р.н. НОМЕР_6 , кон6тактував своєю лівою боковою передньою частиною. Свідку ОСОБА_14 було запропоновано показати, де саме вона виїхала на зустрічну смугу руху, на що вона сказала, що не пам`ятає де саме її автомобіль виїхав на зустрічну смугу (т.2, а.с. 45-51).
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 03.04.2025 із схемою та фототаблицями до нього, проведеним старшим слідчим слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_16 , за участю потерпілого та свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 із застосуванням технічних засобів фіксації «Apple 11», слідчим експериментом з показів ОСОБА_6 встановлено, що 05.12.2024 близько 15 год 13 хв він, керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі О102403 у Фастівському районі Київської області в напрямку с. Велика Мотовилівка (смт. Борова), зі швидкістю 50-60 км/год, де його смугу руху в стані заносу в`їхав автомобіль марки «BMW», р.н. НОМЕР_1 . Останній автомобіль їхав зі швидкістю 80-90 км/год і він рухався в напрямку м. Фастів, тобто в зустрічному напрямку. Під час замірів було встановлено, що зіткнення вказаних автомобілів відбулося на автомобільній дорозі О102403 у Фастівському районі Київської області, в смузі руху в сторону с. Велика Мотовилівка (смт. Борова), та контактування відбулося передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_2 , із лівою боковою передньою частиною автомобіля марки «BMW», р.н. НОМЕР_6 . Під час замірів було встановлено, що автомобіль марки «BMW», р.н. НОМЕР_6 , з моменту початку в`їзду на зустрічну смугу руху і до місця зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_2 , подолав відстань 27.7 м. (т.2, а.с. 52-59).
Відповідно до заяви від 18.03.2025 з додатками, ОСОБА_6 клопотав про залучення його як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024111310001867 (т.2, а.с. 60-63).
Відповідно до заяви від 14.02.2025 з додатками, ОСОБА_4 клопотала про залучення її як потерпілої до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024111310001867 (т.2, а.с. 64-67).
Відповідно до заяви від 04.02.2025 з додатками, ОСОБА_28 клопотала про залучення її як потерпілої до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024111310001867 (т.2, а.с. 68-70).
Згідно з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 17.03.2025 слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судово-медичну експертизу (т.2 а.с. 71-72).
Згідно з висновком експерта № 26/д від 18.03.2025:
1.(1-3) При проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації на ім`я ОСОБА_6 , 1975 року народження, встановлено, у нього мали місце наступні ушкодження: закритий перелом лівої стегнової кістки, закритий перелом правої медіальної кісточки, перелом кісток носа, рана правого коліна, синці на обличчі, тулубі і кінцівках, що виникли в результаті дії тупого(их) предмета(ів), індивідуальні особливості якого(их) в наданій медичній документації не відображені, могли виникнути в зазначений в постанові термін (05.12.2024) і відносяться до категорії: переломи лівої стегнової кістки і правої медіальної кісточки – тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров`я, понад 21 добу (для зрощення переломів необхідний термін більше 21-ї доби); перелом кісток носа і рана коліна – легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці легких тілесних ушкоджень. Також встановлено, що у вищезазначеного громадянина мав місце консолідований перелом правої великогомілкової кістки, що виник в термін, який перевищує 1-1,5 місяці. Діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку» не підтверджений об`єктивними клінічними даними (не зазначена будь-яка неврологічна симптоматика), тому об`єктивними клінічними даними (не зазначена будь-яка неврологічна симптоматика), тому згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6) пункт 4,6 примітка» судово-медичній оцінці не підлягає. 
2.(4) В наданій медичній документації дані токсикологічного дослідження крові на вміст алкоголю відсутні (т.2 а.с.73-74).
Згідно з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 17.01.2025 слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судово-медичну експертизу (т.2 а.с. 75-76).
Згідно з висновком експерта № 14/д від 28.02.2025:
1.(1-3) При проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації на ім`я ОСОБА_4 , 1977 року народження, встановлено, у неї мали місце наступні ушкодження: поєднана закрита травма хребта і грудної клтки з переломами 6-го шийного хребця і уламковими 7-го шийного хребця, переломами хребтових кінців 1-го, 2-го ребер з обох сторін, що виникла в результаті дії тупого(их) предмета(ів), можливо в час і за обставин, зазначених в постанові (травма в салоні автомобіля 05.12.2024) і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров`я, понад 21 добу (для зрощення переломів необхідний термін більше 21-ї доби). Рана в ділянці лівого вуха, що в медичній карті стаціонарного хворого описана як «рвана» і виникла «внаслідок придавлення комірцем Шанца стороннього тіла (сережки?)». Враховуючи зазначене, можна зробити висновок, що рана виникла в результаті дії тупого предмету під час госпіталізації і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
2.(4) В медичній карті стаціонарного хворого № 9025/886 на ім`я ОСОБА_4 , 1977 року народження, дані за судово-токсикологічного дослідження крові на вміст алкоголю відсутні (т.2 а.с.77-78).
Згідно з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 17.01.2025 слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судово-медичну експертизу (т.2 а.с. 79-80).
Згідно з висновком експерта № 15/двід 28.02.2025:
1.(1-2) При проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації на ім`я ОСОБА_5 , 1955 року народження, встановлено, у неї мали місце наступні ушкодження: закрита травма грудної клітки з переломами 2-5-го ребер справа і 2-6-го ребер зліва, гематома на лобі зліва, синці на тулубі, що виникли в результаті дії тупого(их) предмета(ів), могли утворитись за обставин, зазначених в постанові (травма в салоні автомобіля), закрита травма грудної клітки – в час, зазначений в ній (05.12.2024), час виникнення гематоми і синців за даними медичної карти встановити не можна. 
2.Закрита травма грудної клітки з переломами ребер відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров`я, понад 21 добу (для зрощення переломів необхідний термін більше 21-ї доби); гематома і синці – легких тілесних ушкоджень.
3.(4) В медичній карті стаціонарного хворого № 9024/1480/897 на ім`я ОСОБА_5 , 1955 року народження, дані за судово-токсикологічного дослідження крові на вміст алкоголю відсутні (т.2 а.с.81-82).
Згідно з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 19.05.2025слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судово-медичну експертизу (т.2 а.с. 83-84).
Згідно з висновком експерта № 137/Е від 27.05.2025:
1.(Питання №1, №3 постанови) Згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_8 , 1995 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) закритого перелому медіального відростку лівої великогомілкової кістки – відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке що спричинило тривалий розлад здоров`я, так як для зрощення перелому такого характеру необхідний термін більший за 21 день; б) синець на обличчі – відноситься до легкого тілесного ушкодження.
2.(Питання №2 постанови) Всі виявлені тілесні ушкодження утворились від контакту з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, могли утворитись в термін та за обставин, вказаних в постанові та в наданій медичній документації, тобто 05.12.2024 під час ДТП при знаходженні гр. ОСОБА_8 в салоні автомобіля.
3.(Питання №4 постанови) В наданій медичній документації не виявлено даних про те, що в момент ДТП ОСОБА_8 , перебувала у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.85-89).
Відповідно до постанови про уточнення анкетних даних від 06.07.2025, постановлено вважати вірним анкетні дані потерпілого ОСОБА_6 , оскільки даний факт підтверджується паспортними відомостями. Прізвище « ОСОБА_29 » вказано помилково у матеріалах кримінального провадження, тому вірним вважати прізвище ОСОБА_6 (т.2, а.с. 90-91).
Згідно з постановою про призначення судової інженерно-транспортної експертизи від 06.12.2024, слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судову інженерно-транспортну експертизу (т.2 а.с. 92-93).
Згідно з супровідним листом від 14.02.2025 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надіслано висновок експерта №СЕ-19/111-24/71929-ІТ від 14.02.2025 (т.2 а.с. 94).
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №12024111310001867 за висновком експертизи: №СЕ-19/111-24/71929-ІТ від 14.02.2025 складають 3183 грн 60 коп(т.2 а.с. 95).
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/71929-ІТ від 14.02.2025:
1.Рульове керування автомобіля «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, через руйнування корпусу картера рульового механізму, затиснення і деформацію лівої рульової тяги та зміщення рульового колеса разом з рульовим валом. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено.
2.Система робочого гальма автомобіля «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, через руйнацію живильного резервуару головного гальмівного циліндра, а також зміщення та деформацію гальмівних трубопроводів в районі кріплення з головним гальмівним циліндром. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено.
3.Підвіска автомобіля «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, із-за руйнації вертикального стабілізатора підвіски переднього лівого колеса, руйнації корпусу кронштейна розтяжки лівого переднього колеса автомобіля. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено (т.2 а.с. 96-101).
Згідно з постановою про призначення судової інженерно-транспортної експертизи від 06.12.2024, слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судову інженерно-транспортну експертизу (т.2 а.с. 102-103).
Згідно з супровідним листом від 14.02.2025 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надіслано висновок експерта №СЕ-19/111-24/71932-ІТ від 13.02.2025 (т.2 а.с. 104).
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №12024111310001867за висновком експертизи: №СЕ-19/111-24/71932-ІТ від 13.02.2025 складають 3183 грн 60 коп (т.2 а.с. 105).
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/71932-ІТ від 13.02.2025:
1.Рульове керування автомобіля «ВMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, через зміщення рульового колеса разом з верхньою частиною рульового вала, роз`єднання проміжного рульового вала на карданному з`єднанні та зміщення рульового редуктора. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в рульовому керуванні перед пригодою, не виявлено.
2.Система робочого гальма автомобіля «ВMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на момент огляду, знаходиться в працездатному, технічно-несправному стані, через зміщення та відокремлення живильного резервуару головного гальмівного циліндра. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено.
3.Підвіска автомобіля «ВMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, через деформацію стійки-стабілізатора вертикальної стійкості лівої частини передньої підвіски та руйнацію лівої частини стабілізатора попередньої стійкості передньої підвіски. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено (т.2 а.с. 106-111).
Згідно з постановою про призначення судової інженерно-транспортної експертизи від 06.12.2024, слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 призначено судову інженерно-транспортну експертизу (т.2 а.с. 112-113).
Згідно з супровідним листом від 24.02.2025 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надіслано висновок експерта №СЕ-19/111-24/71934-ІТ від 24.02.2025 (т.2 а.с. 114).
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №12024111310001867за висновком експертизи: №СЕ-19/111-24/71934-ІТ від 24.02.2025 складають 4775 грн 40 коп(т.2 а.с. 115).
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/71934-ІТ від 24.02.2025:
1.В момент первинного контакту автомобіль марки «ВMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 контактував боковою лівою передньою частиною із передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).
2.Кут між повздовжніми осями автомобіля «ВMW», (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та автомобіля «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) в момент їх первинного контакту складав близько 100+-5.
3.Зіткнення між автомобілем марки «ВMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та автомобілем «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) відбулося на смузі руху в напрямку смт. Борова в районі розташування осипу скла (позначки схеми 4).
Встановити експертним шляхом де відносно елементів дороги відбулося зіткнення між автомобілем марки «ВMW» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та автомобілем «ВАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) не надається можливим, через відсутність необхідного для цього комплексу інформації (т.2 а.с. 116-126).
Згідно з постановою про призначення судової інженерно-транспортної експертизи від 04.04.2025, старшим слідчим слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_16 призначено судову інженерно-транспортну експертизу (т.2 а.с. 127-129).
Відповідно до постанови про уточнення анкетних даних від 10.04.2025, постановлено вважати вірним анкетні дані свідка ОСОБА_8 , оскільки даний факт підтверджується паспортними відомостями. Прізвище ОСОБА_30 вказано помилково у матеріалах кримінального провадження, тому вірним вважати прізвище ОСОБА_8 (т.2, а.с. 130-131).
Згідно з супровідним листом від 14.04.2025 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надіслано висновок експерта №СЕ-19/111-24/21356-ІТ від 14.04.2025 (т.2 а.с. 132).
Згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №12024111310001867за висновком експертизи: №СЕ-19/111-24/21356-ІТ від 14.04.2025 складають 3565 грн 60 коп(т.2 а.с. 133).
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/21356-ІТ від 14.04.2025:
1.В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинна була керуватися вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.
2.В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.
3.В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.
4.В цій дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.
5.В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 при заданих параметрах руху, з моменту виникнення небезпеки для його руху, не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ВMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.
6.В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.
7.В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди.
8.В даній дорожній ситуації експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля ВАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди не вбачаються (т.2 а.с. 134-139).
Згідно з резолютивною частиною постанови про визнання речовим доказом та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 06.12.2024, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №12024111310001867 від 05.12.2024 транспортні засоби: автомобіль марки «ВMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Речові докази автомобілі марки «ВMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 – помістити на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23 (т.2 а.с. 140-141).
Згідно заяви ОСОБА_8 від 05.12.2024, остання дозволяє слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснити доступ до речового доказу у кримінальному провадженні № 12024111310001867 від 05.12.2024 транспортного засобу – автомобіля ВMW 525, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою проведення слідчих дій та судових експертиз(т.2 а.с. 142).
Згідно заяви ОСОБА_6 від 05.12.2024, останній не заперечує щодо проведення судових експертиз автомобіля марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.2 а.с. 143).
Згідно заяви ОСОБА_6 від 20.01.2025, останній отримав речовий доказ, а саме автомобіль марки ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.2 а.с. 144).
Згідно заяви ОСОБА_8 від 19.02.2025, остання отримала від слідчого автомобіль марки ВMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.с. 145).
ОЦІНКА ДОКАЗІВ В РОЗРІЗІ ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ ПРОВАДЖЕННЯ
Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками. Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.
Кримінальна відповідальність за ст.286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у виді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту настання зазначених у ст.286 КК України наслідків.
Згідно висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду від 02червня 2022 року у справі № 369/1271/16-к (провадження №51-6029 км 21) поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння за ст. 286 КК України: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.
При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в ст. 286 частинах 1, 2 або 3 КК України, тобто тільки такі порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків, і перебувають із ними у причинному зв`язку. Така позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 286 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17).
Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України.
Так, суд за наслідками судового розгляду дійшов однозначного висновку про наявність достатніх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Пункт 12.1 ПДР України зобов`язує водія обирати безпечну швидкість. Під час її вибору необхідно враховувати дорожню обстановку, стан автомобіля та особливості вантажу. Це головне правило, за яким водій має зберігати повний контроль над машиною та здатність безпечно нею керувати в будь-яких умовах.
Судовим розглядом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди стан дороги був незадовільний, оскільки мала місце ожеледиця.
В умовах ожеледиці дотримання пункту 12.1 ПДР України означає, що швидкість має бути значно нижчою за дозволену, аби водій міг постійно контролювати рух авто, уникати різкого гальмування, заносів та встигнути безпечно зупинитися.
Як вказала обвинувачена під час допиту, швидкість її автомобіля дорівнювала приблизно 60 км, що об`єктивно недостатньо низько (хоча і дозволено на цій ділянці дорозі) в умовах ожеледиці.
Крім того, потерпіла ОСОБА_4 в своїх показах, наданих суду, також наголосила, що в умовах ожеледиці швидкість автомобіля під керуванням обвинуваченої була небезпечна.
Версія захисту про те, що усі докази сторони обвинувачення ґрунтуються лише на показаннях потерпілого ОСОБА_6 , у тому числі і вихідні дані щодо швидкості руху транспортного засобу, для проведення інженерно-транспортних експертиз, є непереконливими.
Так, у ході слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 дійсно була зафіксована швидкість транспортних засобів, зокрема автомобілю «ВMW», відстані та розвиток подій. При цьому, були зроблені всі помітки, зафіксовані заміри розташування та руху автомобілів. А під час проведення експертиз експертами зроблені відповідні розрахунки можливості такого розвитку подій, як про це було зазначено. 
Зауваження захисту у тій частині, що ОСОБА_6 не міг вказати точної швидкості, з якою рухався автомобіль «ВMW» - є непереконливими, оскільки не мають вирішального значення для прийняття рішення щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_8 порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди.
Як зазначалось, в провину обвинуваченій ставиться саме порушення п.12.1 ПДР, що полягає у необранні безпечної швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, а не перевищення дозволеної швидкості.
Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту від 03.04.2025 року за участі ОСОБА_6 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст.240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання від них відомостей у ході слідчого експерименту.
Разом з тим, з досліджених доказів під час судового розгляду достовірно встановлено, що в дорожній ситуації, яка мала наслідком ДТП за участю водія ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , водій повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України та ОСОБА_8 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується висновком інженерно-транспортної експертиз № СЕ-19/111-25/21356-ІТ від 14.04.2025.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 справа N 487/4245/18 провадження № 51-3880км21, показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.
З урахуванням встановлених фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, судом критично оцінюються показання обвинуваченої ОСОБА_8 про її невинуватість у вчиненні ДТП та відсутності з її боку порушеньПравил дорожнього руху України, так як не мала технічної можливості уникнути зіткнення через погодні умови, а саме ожеледицю, оскільки вони суперечать обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченої суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене кримінальне правопорушення.
Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.2024 з додатком до нього – схемою дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицею; висновками інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/111-24/71929-ІТ від 14.02.2025; № СЕ-19/111-24/71923-ІТ від 13.02.2025; № СЕ-19/111-24/71934-ІТ від 24.02.2025; № СЕ-19/111-25/21356-ІТ від 14.04.2025.
Зазначені вище експертизи проведені компетентними експертами у відповідних галузях знань, містять детальний опис вихідних даних, дослідницьку частину, застосовані методики дослідження та мотивовані відповіді на поставлені питання. Зі змісту зазначених висновків вбачається, що вони досліджують різні аспекти дорожньо-транспортної пригоди, а саме: місце та механізм первинного контакту транспортних засобів, технічний стан транспортного засобу, обставини та механізм розвитку дорожньо-транспортної події, технічну можливість уникнення зіткнення, відповідність дій водіїв вимогам Правил дорожнього руху. При цьому наведені висновки не суперечать один одному, а навпаки узгоджуються між собою та взаємодоповнюють один одного, оскільки кожен із них досліджує окремі технічні аспекти дорожньо-транспортної пригоди та формує цілісне уявлення про її механізм та умови виникнення.
Оцінивши зазначені експертні висновки у сукупності з іншими доказами у справі, суд приходить до висновку, що вони є послідовними, логічними, взаємопов`язаними та такими, що взаємно доповнюють один одного, а відтак є належними та допустимими доказами у справі. Підстав ставити під сумнів їх правильність чи обґрунтованість судом не встановлено. Також такі підстави не наведені і учасниками кримінального провадження. 
У зазначеному кримінальному провадженні дотримано вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог закону. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що саме порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, а тому вважає доведеною її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
ПОКАРАННЯ ТА МОТИВИ ЙОГО ПРИЗНАЧЕННЯ
Прокурор просив призначити покарання обвинуваченій у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на1 рік.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник погодились з мірою покарання, що запропонована прокурором.
Обвинувачена та її захисник просили виправдати її у зв`язку з недоведеністю вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст..65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В силу статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом не встановлено.
В силу статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом не встановлено.
У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
При призначенні покарання обвинуваченій, судом враховано, що у відповідності до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючи дані обвинуваченої, а саме те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштована, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину.
Разом з тим, суд враховує, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до обвинуваченої претензій не мають.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що у даному конкретному випадку обвинуваченій ОСОБА_8 необхідно призначити основне покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК вказує суду на обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_8 порушила Правила дорожнього руху, які спричинили суспільно небезпечні наслідки, має посвідчення водія та право керування транспортним засобом, суд призначає обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.
Вирішення цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи; яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
До початку судового розгляду потерпілий реалізував своє право на пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні.
Потерпілим ОСОБА_6 рамках даного кримінального провадження було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 (07.08.2025 за №13746/25-Вх), в якому він просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у загальному розмірі 34419,46 грн (тридцять чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень 46 копійок) та моральну шкоду в розмірі 200000 грн (двісті тисяч гривень 00 копійок) (т.1, а.с. 37-70).
Розмір матеріальної шкоди обгрунтовує прямими витратами на ліки в аптеках м. Фастів за період 05.12.2024 по 11.12.2024, згідно із квитанціями на загальну суму 11219 грн 46 коп, оплату металоконструкції з титану для остеосинтезу на суму 19 000 грн, згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 10.12.2024, оплату СКТ головного мозку, СКТ шийного відділу хребта з 3-Д реконструкцією, СКТ органів грудної клітини з 3-Д реконструкцією на суму 4200 грн, згідно з актом замовлених та наданих послуг від 05.12.2024 та квитанцій про оплату.
Також, ОСОБА_6 завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 200000 грн, яка виразилася у спричинені фізичних стражданні. сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю, життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, під час довготривалого лікування з 05.12.2025 по 29.01.2025 та з 26.03.2025 по 11.04.2025 рік, також позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які б реалізувати не витрачаючи часу на відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав, враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору.
Окрім цього, потерпілим ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог (24.12.2025 за №23117/25-Вх), в якій він просить прийняти дану заяву та позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 37469,46 грн у відшкодування майнової шкоди та 200 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Свою заяву на збільшення позовних вимог аргументує тим, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталася з вини відповідач ОСОБА_6 було завдано тілесні ушкодження та ним були понесені витрати, пов`язані з лікуванням, які не були відшкодовані відповідачем, у зв`язку з чим він був змушений звернутись з цим позовом до суду, в якому просив стягнути його користь з відповідача 34 419,46 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 200 тис грн у відшкодування моральної шкоди. Оскільки понад рік (з грудня 2024 року) відповідач уникає відшкодування завданої позивачу шкоди, натомість позивач продовжує нести витрати по відновленню свого здоров`я. Розмір матеріальної шкоди обгрунтовує прямими витратами на оплату чергового СКТ кісток тазу та кульшових суглобів, СКТ одного суглобу з 3-Д реконструкцією та виведення результатів обстеження на плівку, згідно із актом замовлених та наданих послуг від 17.11.2025 та квитанцією від 17.11.2025 на суму 2750 грн 00 коп, а також на оплату rtg кульшових суглобів, згідно із квитанцією від 14.11.2025 на суму 300 грн 00 коп. 
29 жовтня 2025 року від представника цивільного відповідача ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_9 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність заявленого розміру матеріальної та моральної шкоди. Зазначив, що надані позивачем чеки та квитанції самі по собі не підтверджують необхідність придбання лікарських засобів і їх зв`язок із лікуванням наслідків ДТП, оскільки відсутні медичні документи, які б підтверджували призначення відповідних препаратів та понесених витрат. Крім того, звернув увагу, що частина заявлених до відшкодування витрат не пов`язана безпосередньо з лікуванням потерпілого або не підтверджує, що вони були понесені саме ним, а благодійний внесок не є шкодою, яка підлягає відшкодуванню. Також вказав, що вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та не підтверджена належними доказами, у зв`язку з чим просив зобов`язати позивача надати оригінали фіскальних чеків і квитанцій та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
17 листопада 2025 року від представника цивільного позивача ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що матеріальна шкода підтверджується виписками з медичних карт, висновком судово-медичної експертизи, документами про стаціонарне лікування та платіжними документами, які свідчать про понесені витрати на лікування внаслідок ДТП. Також наголосив, що призначення лікування та необхідність проведення оперативного втручання визначалися лікарями, а подані докази є належними та допустимими. Крім того, зазначив, що заявлений розмір моральної шкоди відповідає характеру й обсягу фізичних та душевних страждань потерпілого, який переніс оперативне втручання, тривале лікування і реабілітацію, втратив можливість працювати та потребував стороннього догляду. 
23 грудня 2025 року від представника цивільного позивача ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просив збільшити розмір вимоги про відшкодування майнової шкоди з 34 419,46 грн до 37 469,46 грн у зв`язку з понесенням позивачем додаткових витрат на лікування після подання позову. Зазначив, що 14 листопада 2025 року позивач поніс витрати на рентгенографію кульшових суглобів у розмірі 300,00 грн, а 17 листопада 2025 року на проведення комп`ютерної томографії кісток тазу та кульшових суглобів із 3D-реконструкцією та виготовленням плівки в розмірі 2 750,00 грн. У зв`язку з цим просив стягнути з цивільного відповідача 37 469,46 грн майнової шкоди та 200 000,00 грн моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 129КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Згідно з вимогами ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодовувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодовувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Суд приймає до уваги, що в результаті ДТП ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом - СПО (11.12.2024) ВРУ МОС перелому в 3 лівої стегнової кістки, зміщення контрактура лівого кульного та правого гомілковостопного суглоба, статико-динамічні порушення, больовий синдром (т.1, а.с. 42-43). 
Крім того, в подальшому діагноз уточнено та доповнено, а саме – політравма, множинна поєднана травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом в/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий перелом медіальної кісточки правої гомілки, рвана рана правого коліна, перелом кісток носа, забій м`яких тканин обличчя (т.1, а.с. 44-45).
За час лікування ОСОБА_6 зроблена операція по встановлення металоконструкції з титану для остеосинтезу проксимальної частини стегнової кістки, що підтверджується відповідним актом та квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 10.12.2024 року про оплату на суму 19 000,00 грн, оригінали яких оглянуті судом.
Крім того,  ОСОБА_6 понесені витрати по оплаті діагностичних досліджень: відповідно до акту замовлення та надання послуг від 01.12.2024 року до 04.11.2025 року за СКТ головного мозку, за СКТ шийного відсіку хребта + 3D реконструкція, за СКТ органів грудної клітини + 3D реконструкція, що підтверджується фіскальними чеками від 11.12.2024 року на загальну суму 4200 грн 00 коп; відповідно до акту замовлених та наданих послуг від 17.11.2025, що підтверджується квитанцією від 17.11.2025 на суму 2750 грн 00 коп; rtg кульшових суглобів відповідно доквитанції від 14.11.2025 про оплату на суму 300 грн 00 коп, оригінали яких оглянуті судом.
Таким чином, ОСОБА_6 підтверджено документально понесення ним витрат на лікування в сумі 26250 грн, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Крім того, потерпілий ОСОБА_6 до матеріалів провадження долучив копії платіжних документів, а саме: фіскальний чек N?55494 від 11.12.2024 року на суму 555, 20 грн, фіскальний чек від 08.12.2024 року на суму 1774,70 грн, фіскальний чек N?19644 від 11.12.2024 року на суму 1217, 20 грн, фіскальний чек N?26544 від 05.12.2024 року на суму 1370,90 грн, фіскальний чек N?94 від 12.12.2024 року на суму 347,10 грн, фіскальний чек N?129 від 05.12.2024 року на суму 891,16 грн, фіскальний чек N?19439 від 07.12.2024 року на суму 1511,40 грн, фіскальний чек від 11.12.2024 року на суму 769,20 грн, фіскальний чек N?82 від 09.12.2024 року на суму 59,30 грн, фіскальний чек N?0000036434 від 11.12.2024 року (благодійний внесок лікувальному закладу) на суму 500,00 грн, фіскальний чек від 07.12.2024 року на суму 173,80 грн, фіскальний чек №24 від 08.12.2024 року на суму 131,10 грн, фіскальний чек N?26625 від 09.12.2024 року на суму 258,60 грн, фіскальний чек від 09.12.2024 року (за мережевий зарядний пристрій) на суму 149,90 грн, фіскальний чек N?19409 від 06.12.2024 року на суму 1208,10 грн, фіскальний чек N?108 від 11.12.2024 на суму 301,80 грн , фіскальний чек N?19644 від 11.12.2024 року, фіскальний чек N?26544 від 05.12.2024 року, фіскальний чек N?19439 від 07.12.2024 року; фіскальний чек №3505343402 від 09.12.2024 року(т.1, а.с.52-69).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
З огляду на частину шосту статті 95 ЦПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів таких платіжних документів, зокрема за клопотанням учасника справи.
Належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку – фіскаліні чеки), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ними повністю чи частково - зазначити правові аргументи на їх спростування, це процесуальний обов`язок суду.
Разом з тим, за клопотанням сторони захисту були витребувані оригінали зазначених вище документів, однак цивільним позивачем надані не були через те, що не збереглись на момент розгляду справи.
Таким чином, цивільний позивач не довів понесення ним витрат відповідно до зазначених фіскальних чеків, оскільки у суду відсутня можливість перевірки справжності цих документів шляхом співставлення із оригіналом, який цивільним позивачем не надано.
Також суд відмовляє в частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_6 вартості понесених ним витрат за оплату благодійного внеску лікувальному закладу на суму 500,00 грн, відповідно до фіскального чеку N?0000036434 від 11.12.2024 року, оскільки згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Отже, внесена потерпілим сума цих коштів не є завданою шкодою потерпілому внаслідок кримінального правопорушення. 
Таким чином, з обвинуваченої на користь потерпілого слід стягнути 26250 грн 00 коп матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Також положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 (далі – Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з п. 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» (п. 53), від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України» (п. 79), які є остаточними, в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Судом встановлено, що неправомірні дії обвинуваченої ОСОБА_8 призвели до ушкоджень середньої тяжкості потерпілого ОСОБА_6 , що є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань, враховуючи те, що згідно з ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
У даній справі внаслідок вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілий ОСОБА_6 зазнав тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що беззаперечно позначилась на його психологічному та фізичному здоров`ї, зазнав сильного душевного болю, переживань, а також, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, необережну форму вини обвинуваченої, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнав останній у зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями.
При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. 
Суд вважає, що розмір заявленої потерпілим моральної шкоди в сумі 200 000 грн є явно завищеним.
Отже, з врахуванням викладеного, позовні вимоги в частині компенсації моральної шкоди можуть бути задоволені частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд дійшов висновку, що компенсацією моральних страждань потерпілого є відшкодування йому обвинуваченим спричиненої моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №12024111310001867 (висновок експерта від 14.02.2025 №СЕ-19/111-24/71929-ІТ), вартість виконаних робіт становить 3183 грн 60 коп.
Відповідно до довідки про витрати на проведення судової експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №12024111310001867 (висновок експерта від 13.02.2025 №СЕ-19/111-24/71932-ІТ), вартість виконаних робіт становить 3183 грн 60 коп.
Відповідно до довідки про витрати на проведення судової експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №12024111310001867 (висновок експерта від 24.02.2025 №СЕ-19/111-24/71934-ІТ), вартість виконаних робіт становить 4775 грн 40 коп.
Відповідно до довідки про витрати на проведення судової експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №12024111310001867 (висновок експерта від 14.04.2025 №СЕ-19/111-25/21356-ІТ), вартість виконаних робіт становить 3565 грн 60 коп.
Відповідно до ст. 124 КПК України вказані судові витрати слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 .
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 373-374 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Цивільний позов представникапотерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого матеріальної та моральної шкоди- задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням в сумі 26250 (двадцять шість тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням в сумі 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 14708 (чотирнадцять тисяч сімсот вісім) грн 20 копійок у дохід держави.
Речові докази у справі після набуття вироком законної сили, а саме: автомобілі марки «ВMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 – повернути власникам.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Суддя   ОСОБА_31