ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Волдінер Ф.А.

14 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/12134/25 пров. № А/857/36368/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді: Бруновської Н.В.
суддів: Валюха В.М., Калмикової Ю.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Олтранс" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року у справі № 140/12134/25 за адміністративним позовом приватного підприємства «Олтранс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
ВСТАНОВИВ:
21.10.2025р. позивач, приватне підприємство «Олтранс» (далі – ПП «Олтранс») звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області , в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати вимогу №0005107-1303-0320 від 26.05.2025р.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2026р. в позові відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням, апелянт ПП «Олтранс» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2026р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Із змісту акту перевірки Волинської митниці Державної митної служби України від 25.06.2021р. № 32/7.3-19/25089774 видно, що прийнято податкові повідомлення-рішення (далі по тексту ППР) від 15.07.2021р. № 0000010/7.3-19 щодо збільшення суми мита на 101712,72 грн. та від 15.07.2021р. № 0000011/7.3-19 щодо збільшення суми податку на додану вартість (ПДВ) на 20242,54 грн.
Податковий борг за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 15.07.2021р. позивач сплатив 20.08.2021р., що підтверджується платіжним дорученням № 3813 та платіжним дорученням № 3814.
Податковий орган вважає, що позивач сплатив податковий борг за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями з порушенням десятиденного терміну зазначеного в них. 
Станом на 13.08.2025р. у ПП «Олтранс» наявний податковий борг по сплаті пені, нарахованої за п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України в розмірі 23894,05 грн., що не спростував апелянт.
26.05.2025р. Головне управління ДПС у Волинській області сформував податкову вимогу №0005107-1303-0320 про сплату боргу (недоїмки), якою ПП «Олтранс» повідомлено, що станом на 22.05.2025 р.заборгованість зі сплати ПДВ становить 23 894,05 грн.
Враховуючи викладене, на підставі даних митного органу платнику ПП «Олтранс» податковий орган сформував податкову вимогу від 26 травня 2025 року №0005107-1303-0320 про наявність станом на 22 травня 2025 року податкового боргу у сумі 23 894,05 гривень, в тому числі:
Пеня за несвоєчасну сплату ПДВ із ввезених товарів (ККБД 14070100) - 3983,66 грн;
Пеня за несвоєчасно сплачене Мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами (ККДБ 15010500)- 19910,39 гривень.
Зазначена вимога від 26.05.2025р. №0005107-1303-0320 надіслана платнику листом з повідомленням про вручення, та вручено позивачу 17.07.2025р.
Станом на 10.11.2025р. заборгованість зі сплати митних платежів по платнику ПП «Олтранс», становить 23 894,05 гривень.
ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Із змісту ст.15, ст.16 ПК України видно, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В пп.129.1.2. п.129.1 ст.129 ПК України видно, що при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Згідно абз.2 п.129.4 ст.129 ПК України на суми заниження податкового зобов`язання, визначеного п.п.129.1.2 та 129.1.4 п.129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
п.п. 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
В п.57.3 ст.57 ПК України видно, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 Кодексу).
п.56.2 ст.56 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
В п.56.3 ст.56 ПК України видно, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог п.44.6 ст.44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними.
З урахуванням п.56.15 ст. 6 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абз.1 п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Згідно п.56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
В п.56.19. видно, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Відповідно до вимог п.59.1. ст.56 у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
В п.1 розділу ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017р. №610, передбачено, що податкові вимоги разом з детальним розрахунком суми податкового боргу формуються автоматично на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем (далі - ІКС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до п.41.2 ст.41 Кодексу.
У зв`язку з наявністю податкового боргу, згідно з даними ІКС ДПС в ІКП ПП «Олтранс» керуючись ст.59 Головне Управління ДПС у Волинській області сформував податкову вимогу від 26.05.2025р. № 0005107-1303-0320 на суму 23 894,05 грн., яку надіслано засобами поштового зв`язку на податкову адресу платника.
п.87.9. ст.87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Згідно п.60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;
контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;
контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;
рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;
рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 Кодексу). 
Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений п.102.4 статті 102 цього Кодексу.
У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абз.3 п.59.1 ст.59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п.102.41 ст.102 Кодексу). 
Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2022р. №220.
Відповідно до п.п.5 п.2 розд. ІІ Порядку, безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений п.102.4 ст.102 глави 9 розділу II Кодексу, - станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.
Згідно п.1 розд. ІІІ Порядку у випадках, передбачених п.п.1-5 , 7, 8 п. 2 розд. ІІ Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.
За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.
Відповідно до п 52-2 підрозділу 10 розділу XX на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
17.03.2022р. набрав чинності Закон України від 15.03.2022р. №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», п.2 розд. ІІ якого дію п.п. п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Кодексу зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану.
Водночас Законом №2120-ІХ ст.102 ПК України доповнено п.102.9, яким на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згодом Закону України від 12 травня 2022 року №2260-IХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (набрав чинності 27.05.2022) п.102.9 ст.102 ПК України доповнено словами «крім випадків, передбачених Кодексом».
В п.102.9 зазначено, що із ст.102 Кодексу з 01.08.2023р. виключено згідно Законом України від 30 червня 2023 року №3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану».
Крім того, 07.03.2022р. набрав чинності Закон України від 03 березня 2022 року №2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», яким підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу доповнено п.69.
В п.п.69.9 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу видно, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
З 24.11.2022р. набрав чинності Закон України від 03 листопада 2022 року №2719-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», яким п. 69.9 викладено в новій редакції.
Зокрема, з 24.11.2022р. відновлено перебіг строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків – суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно ст. 116 Кодексу.
Відповідно до Закону №3219 застосування положень п.п.69.9 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу, тимчасово, до 01 серпня 2023 року.
Законом №3219 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу доповнено новим п.п. 69.40, згідно з яким тимчасово, з 01 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені ст.ст.59 - 60, 87 - 101 Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року, щодо окремих груп платників податків, зазначених у п.п.69.40 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу.
Установлено, що для платників податків, щодо яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно п.п.69.40 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу, зупиняється перебіг строків давності, визначених п.102.4 ст.102 Кодексу.
За результатами аналізу періодів дії (у тому числі одночасної чи суміжної дії) зазначених вище законодавчих положень з 18 березня 2020 року по сьогодні.
Строк давності зупинявся в такі періоди:
-18.03.2020р. - 17.03.2022р. — відповідно до п.522 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу для всіх платників податків;
-07.03.2022р. - 24.11.2022р. - згідно п.п.69.9 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу для всіх платників податків;
-у періоді з 07.03.2022р. - 17.03.2022р. - одночасно діяли п.522 і п.п.69.9 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу для всіх платників податків;
-17.03.2022р. - 01.08.2023р. - відповідно до п.102.9 ст.102 Кодексу (з 17.03.2022р. - 27.05.2022р.
- норма діяла без виключень, а з 27.05.2022р. - 01.08.2023р. - з виключеннями щодо випадків, передбачених Кодексу);
-у періоді з 17.03.2022р. - 24.11.2022р. - одночасно діяли п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу і п. 102.9 ст.102 Кодексу:
- 24.11.2022р. - 01.08.2023р. - відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 Кодексу;
-у періоді з 27.05.2022р. - 01.08.2023р. - п.102.9 ст.102 Кодексу діяв із виключеннями, передбаченими п.п.69.9 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу;
- з 01.08.2023р. - для груп платників з податковим боргом, який виник до 24.02.2022р., згідно п.п.69.40 п.69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу.
Тобто, перебіг строку давності відновився: 
-для платників податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно ст. 116 Кодексу - із 24.11.2022р. (період зупинення, який вираховується із загального строку давності податкового боргу - з 18.03.2020р. - 24.11.2022р.);
-для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст.59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно ст.116 Кодексу - із 01.08.2023р. (період зупинення, який вираховується із загального строку давності податкового боргу - з 18.03.2020р. - 01.08.2023р.).
Для платників податків, які визначені п.п.69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу і які мають податковий борг, що виник до 24.02.2022р., перебіг строку давності не відновився.
Для платників податків, які визначені п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ Кодексу і які мають податковий борг, що виник після 24.02.2022р., перебіг строку давності відновлено з 01.08.2023.
Отже, відповідно до умов Кодексу контролюючим органом при визначенні податкового боргу платників податків різних груп безнадійним і таким, що підлягає списанню за підставою спливу строку давності, із загального строку існування податкового боргу виключається відповідний період.
Списання за іншими підставами здійснюється згідно відповідних положенням Порядку.
Згідно ст.97 ПК України безнадійним вважається борг, що залишився непогашеним після ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.
Порядок списання такого податкового боргу визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1231 «Про затвердження Порядку списання непогашених грошових зобов`язань або податкового боргу після ліквідації платника податків, пов`язаної з банкрутством» зі змінами та доповненнями.
Списання безнадійного податкового боргу за усіма підставами здійснюється виключно головними управліннями ДІС в областях та м. Києві, міжрегіональним управлінням ДО роботі з великими платниками податків (Центральним, Східним, Західним, Південним, Північним), в якому такий платник перебуває за основним/неосновним місцем обліку.
За інформацією Головного управління ДПС у Волинській області згідно даними ІКС ДПС, станом 16.09.2025р. в ІКП ПП «ОЛТРАНС» обліковується податковий борг.
Суд апеляційної інстанції наголошує та звертає увагу апелянта, що вищевказана вимога та дії відповідача є похідними від ППР, які були прийняті митним органом та несплачені вчасно та скеровані до стягнення податковій службі листом Волинської митниці Державної митної служби України від 14.08.2025р. №7.3-2/19/8.16/9597 . Податковий борг за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 15.07.2021р. позивач сплатив лише 20.08.2021р., що підтверджується платіжним дорученням № 3813 та платіжним дорученням № 3814. Однак, позивач сплатив податковий борг за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями з порушенням десятиденного терміну зазначеного в них. Станом на 13.08.2025р. у ПП «Олтранс» наявний податковий борг по сплаті пені, нарахованої за п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України в розмірі 23894,05 грн., що не спростував апелянт.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Волинській області діяв у спосіб визначений законами та Конституцією України. 
Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Олтранс" – залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року у справі № 140/12134/25- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | Н. В. Бруновська
судді | | В. М. Валюх
| | Ю. О. Калмикова