Справа № 740/1552/26
Провадження № 2/740/1557/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року          місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (надалі – ТОВ ФК «Кредит-Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32800,00 грн та понесені судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 09.07.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 873485, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.
ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. 
ОСОБА_1  свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у результаті чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 32800,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 10000,00 грн; заборгованості за процентами – 22800,00 грн.
24.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-24032021. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 24032021 від 24.03.2021, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та Відповідачем.
Таким чином, позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано з АТ КБ «ПриваБанк» письмові докази. 
Від АТ КБ «ПриваБанк» надійшла запитувана судом інформація.
24.04.2026 від представника відповідача – адвоката Глазун Т.О. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності. Крім того, представником відповідача подано відзив, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Зазначила, що позивачем подано позовну заяву з пропущенням строку подання позову до суду, вимога про поновлення строку позовної давності не заявлялася та не наводилися поважні причини такого пропуску. За вказаним у позові кредитним договором початок перебігу позовної давності починається з 09.07.2020, тобто з моменту виникнення у первісного кредитора права на позов до ОСОБА_1 і можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, але первісний кредитор реалізував це своє право вимоги до відповідача шляхом його відступлення новому кредитору ТОВ «Компанія Кредит-Капітал» 24.03.2021. В даному випадку, позивач укладаючи договір відступлення № ККЛУ-24032021 від 24.03.2021, ознайомлювався із кредитною справою відповідача (кредитним договором, із сумою заборгованості, розрахунком заборгованості з відображеними щомісячними платежами, попереднім договором факторингу), чим самим був ознайомлений з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і мав реальну можливість, враховуючи строки позовної давності, подати позов у передбачений законом строк. В той же час, представником позивача не було надано суду жодного доказу, який би спростував заперечення відповідача щодо застосування строку позовної давності. У разі відмови в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності, просила зменшити витрати на правничу допомогу. Пояснила, що сума в розмірі 8000,00 грн за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймає участь у судових засіданнях, оскільки не заявлялося клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, окрім того, дану справу ухвалою суду постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн занадто завищений та підлягає зменшенню до 3000 грн у разі задоволення позову.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак, заявив клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача у відзиві просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Із врахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 09.07.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 873485 (а.с. 9-12).
За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн, на строк 30 днів (п. 1.2, 1.3).
Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день; знижена процентна ставка становить 1,90% в день.
Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, а у випадку якщо відбулося продовження строку користування кредитом – не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається Клієнту в особистому кабінеті.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.01.2026 № 1-1901 про успішне перерахування коштів в сумі 10000,00 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с. зворотна сторона 15).
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Лінеура Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором – Х724, який відповідачу було направлено на його номер телефону – НОМЕР_2 . 
З огляду на викладене, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20); від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.
Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
24.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-24032021 (а.с. зворотна сторона 18-22).
Згідно Витягу з реєстру Боржників до договору факторингу № ККЛУ-24032021 від 24.03.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 873485 від 09.07.2020 в сумі 32800,00 грн, з яких: залишок по тілу кредиту – 10000,00 грн; залишок по відсотках – 5700,00 грн; залишок по простроченим відсоткам – 17100,00 грн (а.с. зворотна сторона 22).
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: 10.03.2026 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу ОСОБА_1 була надіслана досудова вимога, в якій відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 873485 та запропоновано здійснити погашення заборгованості в сумі 32800,13 грн (а.с. 24).
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно із ЗУ «Про електронну комерцію» на правовідносини стосовно кредитного договору № 873485 від 09.07.2020 поширюється дія цього закону. Ч. 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» передав ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» відповідно до договору факторингу № ККЛУ-24032021 від 24.03.2021 разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що Відповідач, з яким укладено кредитний договір № 873485 від 09.07.2020, ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У цій справі судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом.
Позивач набув право вимоги до відповідача за договором факторингу.
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22800,00 грн - заборгованість за процентами.
Тому, з огляду на те, що доказів на погашення відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки договір №873485 про надання коштів на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено 09.07.2020.
З 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Зупинення строків стосувалося відносин, визначених у ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК.
З 17 березня 2022 року до 03 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності був зупинений на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, позивачем не були пропущенні строки позовної давності для звернення до суду із даною позовною заявою.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №1359 наданих послуг від 09.03.2026, відповідно до якого виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно з договором про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року на суму 8000,00 грн, детальний опис наданих послуг до акту №1359 від 09.03.2026 за договором про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд враховує ті обставини, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків. Окрім того, участь адвоката у судових засіданнях не реалізована, оскільки представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, зазначивши у заяві про розгляд справи у його відсутність, тому заявлена сума у 8000,00 грн є значно завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру понесених витрат за надання правничої допомоги, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76- 81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 873485 від 09.07.2020 у розмірі 32800 (тридцять дві тисячі вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя О. В. Роздайбіда