Справа № 342/748/26 
Провадження № 33/4808/522/26 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М. 
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря с.з. Лавринович У.М., апелянта ОСОБА_1 (Апелянт) та його захисника - адвоката Любчика С.Р., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Сенича В.І., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городенківського районного суду від 27.07.2026 та
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав Апелянта винним за ст. 124 КУпАП, піддав штрафу 850 грн.
1.2. 24.05.2026 о 22:00 год у м. Івано-Франківськ на регульованому перехресті вулиць Героїв Миколаєва – Тисменецька, Апелянт керуючи ТЗ Форд Транзит (р. н. НОМЕР_1 ) при повороті ліворуч проявив неуважність та не надав переваги в русі ТЗ Ніссан (р.н. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , який рухався прямо у зустрічному напрямку.
Внаслідок ДТП ТЗ отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б, 16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
2. Доводи апеляційної скарги.
2.1. Апелянт зазначає, що розпочав маневр повороту ліворуч на миготливий зелений сигнал світлофора, проте перетинати траєкторію руху зустрічного автомобіля почав, коли на світлофорі вже горів жовтий сигнал, який забороняє рух.
2.2. Водій зустрічного автомобіля Nissan X-Trail виїхав на перехрестя вже на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух.
2.3. Суд першої інстанції проігнорував відеозаписи, які чітко підтверджують, що автомобіль Nissan X-Trail виїхав на перехрестя на заборонений сигнал та значно перевищував допустиму швидкість.
2.4. Суд не надав оцінки розрахункам та фотографіям із замірами, наданими стороною захисту, згідно з якими швидкість автомобіля Nissan X-Trail становила приблизно 89,88 км/год при дозволених 50 км/год.
2.5. Зазначає, що рухався з дотриманням ПДР та розраховував, що інші учасники дорожнього руху теж дотримуються ПДР, і за умови руху зустрічного авто зі швидкістю не більше 50 км/год він міг би безпечно завершити маневр.
2.6. Поліцейські не дотрималися порядку фіксації доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а надана схема наслідків ДТП не доводить вини апелянта, а лише відображає сам факт зіткнення. 
2.7. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги суб`єктивні пояснення свідків і не з`ясував обставини щодо порушення ПДР водієм зустрічного автомобіля, що на думку апелянта, є обов`язковим для правильного вирішення справи. 
Просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
3. Провадження в суді апеляційної інстанції.
3.1. Сторона захисту підтримала апеляційну скаргу. Апелянт пояснив, що бачив автомобіль потерпілого, він був далеко і тому він виїхав на зелений сигнал світлофора, розраховуючи, що інший водій буде дотримуватися ПДР. Однак швидкість ТЗ потерпілого була високою, він виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора і так сталося ДТП. В цій ситуації у нього не було обов`язку пропускати зустрічний транспорт. 
3.2. Сторона потерпілого заперечила апеляційну скаргу. Потерпілий Шиптур пояснив, що виїхав на перехрестя під мигаючий зелений сигнал, тобто правомірно і тому апелянт повинен був його пропустити. Він побачив, що мікроавтобус повертає, почав гальмувати і прийняв вправо, однак уникнути зіткнення не вдалось.
В апеляційному суді за клопотанням сторін переглянуті відеозаписи події.
4. Мотиви суду апеляційної інстанції.
4.1. На момент розгляду справи строки накладення стягнення спливли (ст. 38 КУпАП).
Апелянту було роз`яснено його право на закриття провадження у зв`язку з цим на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Він заперечив необхідність закриття на цій підставі, вважав себе невинним, просив розглянути справу, дослідити докази та прийняти рішення про його невинуватість.
Апеляційний суд уважає, що таке право на справедливий суд апелянт має згідно зі ст. 6 Конвенції, принципом верховенства права та за аналогією з відповідними приписами КПК.
Таке рішення солідаризується з практикою ЄСПЛ (рішення п. 570 Юкос проти Росії), відповідно до якого звільнення від відповідальності і стягнення в таких випадках є правом обвинуваченої особи.
4.2. Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно з п. 16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Пунктом 2.3.б ПДР передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Ключовим питання справи є визначення того чи був у водія ОСОБА_1 обов`язок надати дорогу зустрічному автомобілю.
Апеляційний суд вважає, що такий обов`язок у апелянта був, але він його не виконав.
До такого висновку апеляційний суд дійшов після заслуховування пояснень сторін, дослідження доказів справи, зокрема відеозаписів, наданих у тому числі сторонами.
По-перше. Апелянт бачив зустрічний автомобіль, який рухався по головній дорозі, однак вважав, що зможе виконати маневр повороту ліворуч з огляду на те, що цей автомобіль був далеко, розраховуючи на виконання водієм зустрічного автомобілю правил ПДР.
У цій ситуації, вважає апеляційний суд, з боку апелянта є невиконання вимог п. 2.3. б ПДР (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну). Він не оцінив ні дорожньої обстановки - темна пора, інтенсивний рух транспорту - ні відстані та швидкості автомобіля потерпілого, і прийняв рішення про виконання небезпечного маневру у однозначно невизначеній ситуації.
По-друге. Доводи апеляційної скарги про те, що ДТП сталася виключно через дії іншого водія, який нібито рухався з перевищенням швидкості та виїхав на перехрестя на заборонний сигнал світлофора є необґрунтованими. 
Вимоги п. 16.6 ПДР покладають на водія, який виконує маневр повороту ліворуч, безумовний обов`язок надати перевагу в русі зустрічному транспорту. 
Матеріали даної справи не містять доказів притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. 
У межах провадження щодо ОСОБА_1 суд не наділений повноваженнями встановлювати вину інших осіб, стосовно яких протокол про адміністративне правопорушення не складався. 
Імовірне перевищення швидкості водієм ТЗ Ніссан (навіть якщо воно було) не скасовує обов`язку водія мікроавтобуса - апелянта - виконати вимоги п. 16.6 ПДР та дати дорогу. Першопричиною створення аварійної ситуації став саме маневр мікроавтобуса.
По-четверте. Твердження апелянта щодо його правомірного розрахунку на виконання іншими водіями ПДР належить відхилити.
Право водія розраховувати на дотримання правил іншими учасниками руху діє лише за умови, що він сам їх неухильно дотримується. 
З відеозаписів (фотографій) вбачається, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3 рухався на мигаючий зелений сигнал світлофора і коли порівнявся з світлофором та виїжджав на перехрестя, то загорівся жовтий сигнал. У цей момент Шатний вже почав поворот. 
Між початком маневру ОСОБА_1 (21:59:35) та моментом зіткнення (21:59:37) минуло всього 1-2 секунди. Такий короткий проміжок часу беззаперечно свідчить, що зустрічний транспортний засіб знаходився в безпосередній близькості, відтак ОСОБА_1 , об`єктивно оцінюючи дорожню обстановку, не міг не помітити небезпеку та зобов`язаний був утриматися від маневру, виконавши вимоги п. 16.6 ПДР.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Їхні твердження про відсутність перешкод для здійснення повороту є суб`єктивними враженнями та спростовуються об`єктивними даними відеофіксації і самим фактом зіткнення транспортних засобів під час виконання цього маневру.
Протокол про адміністративне правопорушення був підписаний апелянтом без будь-яких зауважень щодо його змісту. 
Ці обставини у своїй сукупності зі схемою ДТП та фототаблицями достовірно підтверджують вину апелянта у вчиненні правопорушення.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам і дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Городенківського районного суду від 27.07.2026 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв