ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 липня 2026 року	Справа №160/17859/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

19 червня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- стягнути з відповідача – військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошове забезпечення з 27.03.2020р. по 18.01.2025р. з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат сплачених позивачу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у період з 27.03.2020р. по 18.01.2025р. відповідачем грошове забезпечення не виплачувалося, без належної індексації, чим, на думку позивача, порушено його право на своєчасне та повне отримання належного грошового забезпечення. Позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату грошового забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням індексації, а також із виконанням установлених законом обов`язків щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 р. вказана позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, визначених в ухвалі суду, а саме: надати докази реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_3 .
15 липня 2025 року позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2025 р. відкрито провадження у цій справі. 
08 серпня 2025 року від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що контракт ОСОБА_1 закінчився 29.12.2016 року, з того часу він не прибуває до розташування частини та не виконує жодних службових обов`язків. При цьому позивач ігнорував неодноразові пропозиції військової частини НОМЕР_2 прибути для укладання нового контракту (листи від 01.08.2022, 15.09.2022, 10.10.2022), натомість систематично звертався до суду з вимогами про виплату грошового забезпечення. Відповідач також зазначає, що командир військової частини НОМЕР_2 не наділений повноваженнями самостійно вирішувати питання призначення на посади, звільнення з військової служби осіб офіцерського складу чи залишення їх на службі понад граничний вік, оскільки такі повноваження належать до компетенції вищих посадових осіб відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Питання щодо службового становища ОСОБА_1 перебуває поза межами компетенції командира військової частини НОМЕР_2 .
15 серпня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги.
Ухвалою 02.10.2025 суд вирішив у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_2 про розгляд справи за правилами загального провадження з викликом сторін у справі №160/17859/25 – відмовити.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01 червня 2015 року № 458, ОСОБА_2 призначений на посаду помічника начальника бронетанкової служби - технічної частини військової частини НОМЕР_2 , що підпорядковується Командувачу військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ’’ - командиру військової частини НОМЕР_4 .
На підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01 червня 2015 року № 458, ОСОБА_2 з “07’’ червня 2015 був зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення, та вважався, що з “07’’червня 2015 року справи та посади прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, про що свідчить наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 07.06.2015 №116.
В подальшому, 29.06.2016 між ОСОБА_1 і командиром військової частини НОМЕР_4 укладено контракт (на шість місяців).
Згідно наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 21 листопада 2016 року № 205, в якому капітана ОСОБА_3 , помічника начальника бронетанкової служби технічної частини військової частини-польова пошта НОМЕР_5 , призначено на посаду начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини військової частини польова пошта НОМЕР_5 , капітан ОСОБА_2 , справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини військової частини польова пошта НОМЕР_5 , про що свідчить наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 03.01.2015 № 1.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018р. у справі № 804/5443/17 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (командир в/ч НОМЕР_4 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ-168, 03168) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення грошових коштів, поновлення на посаді - задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 щодо не вирішення питання про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання “майор” на підставах визначених законодавством.
- зобов`язано Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 вчинти дії щодо розгляду питання про присвоєння ОСОБА_1 військового звання “майор” відповідно до норм законодавства.
- визнано протиправною бездіяльність Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (командир в/ч НОМЕР_4 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 , щодо не вчинення дій по укладанню із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України.
- зобов`язано Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (командир в/ч НОМЕР_4 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 вчинити дії щодо укладання із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України.
- визнано протиправним та скасувати Наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 № 291 “Про призначення службового розслідування” від 10.03.2017р.
- визнано протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 № 82 в частині зняття ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення” від 08.04.2017р.
- визнано протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 № 411 “Про призначення розслідування” від 11.04.2017р.
- визнано протиправним та скасувати наказ Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (командир в/ч НОМЕР_4 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_4 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 р. в адміністративній справі № 804/5443/17 залишено без змін.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 160/1566/20 позовну заяву задоволено частково, а саме: 
- визнано протиправним та скасувано наказ командира військової частини НОМЕР_2 №172 від 06.02.2020 про скасування наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_2 №12 від 12.01.2020 в частині зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення і надання строку для приймання справ та посади; 
- зобов`язано Командувача військами оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ’’ (командира військової частини НОМЕР_2 ) укласти з 04.01.2020 контракт із ОСОБА_6 про проходження військової служби за формою, встановленою додатком №1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008; 
- зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 винести наказ про нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_7 за період з 12.01.2020 по 23.03.2021.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі № 160/1566/20 апеляційні скарги Командувача військами оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ’’ (командира військової частини НОМЕР_2 ), командира військової частини НОМЕР_2 задоволено частково, а саме
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 в адміністративній справі №160/1566/20 в частині зобов`язання Командувача військами Оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ’’ (командира військової частини НОМЕР_4 ) укласти з 04.01.2020 контракт з ОСОБА_6 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_8 у вказаній частині відмовлено.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 в адміністративній справі №160/11046/20 позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) до командира Військової частини НОМЕР_4 (командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") генерала-майора ОСОБА_9 ( АДРЕСА_7 ), третя особа - командир Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_10 ( АДРЕСА_8 ) про визнання протиправним та скасування наказу – задоволено, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ №62 від 19.03.2020р. по особовому складу відповідача - командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (командира в/ч НОМЕР_4 ) про звільнення позивача з військової служби.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі № 160/11046/20 залишено без змін.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 позов у справі № 160/20831/22 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ), Командувача військ Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_4 ) ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ), про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.03.2020 №92 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 160/20831/22 залишено без змін.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №160/6725/23 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_9 ) про стягнення грошового забезпечення задоволено, а саме 
- визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення останнього з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.
Центрально-міський районний у місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 16.05.2025р. №8/4568 повідомив позивача про таке: в документах, які були вами надані 27.03.2023 року разом із заявою (вхідний № 118-3) для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням трудового стажу, згідно вимог наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 року № 530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей» (зі змінами) відсутній грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення та в витязі із наказу про виключення зі списків частини невірно вказана вислуга років. За вихідним № 1773 Вам надана відповідь що після надходження документів з військової частини (грошового атестату, довідки про додаткові види грошового забезпечення та виправленого витягу з наказу про виключення зі списків частини ) вони будуть надіслані на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За вихідним від 28.07.2023 року № 5108 Вам надано повторну відповідь. ІНФОРМАЦІЯ_4 зроблено запит на адресу військової частини НОМЕР_2 щодо отримання грошового атестату, довідки про додаткові види грошового забезпечення за останні повні 24 місяці перед датою звільнення та витягу з наказу про внесення змін до наказу командира військової частини від 27.03.2020 року № 92 щодо визначення тривалості військової служби: вихідний № 1772 від 27.03.2023 року вихідний №3123 від 24.05.2023 року вихідний № 4088 від 05.07.2023 року Станом на 28.07.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов тільки витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.05.2023 року №141 (вхідний від 12.07.2023 року №3628) щодо внесення змін про розрахунок вислуги років на підставі наданих ІНФОРМАЦІЯ_4 документів, грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення не надходили. Грошовий атестат без реєстрації, виписаний з помилками, надійшов на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 за вхідним № НОМЕР_7 від 08.11.2024 року. При перевірці грошового атестату від 16.05.2023 року №б/н та довідки про додаткові види грошового забезпечення (додаток 1, додаток 8) від 18.10.2024 року №94014048211 та № 940140482 від 22.10.2024 року на ім?я ОСОБА_1 виявлено недоліки, а саме: всі види грошового забезпечення, для обчислення пенсії, окрім окладу за військовим званням, мають нулі. Також вислуга років в п.3 станом на 23.03.2021 року вказана 23 роки 00 місяців 13 днів, а в витязі з наказу командира військової частини від 21.05.2023 року вислуга років вказана станом на 27.03.2020 року та становить 20 років 11 місяців 27 днів, пільгова 01 рік 07 місяців 04 дні. На адвокатский запит ОСОБА_1 від 27.11.2024 року № 37 (вхідний ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.11.2024 року № 3327-3), щодо направлення запиту на виправлений пакет документів для призначення та оформлення Вам ( ОСОБА_1 ) пенсії за вислугу років з урахуванням трудового стажу, Вам повідомлено наступне : - ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно вимог наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 року №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей» (зі змінами), зазначенням у грошовому атестаті видів грошового забезпечення які Вам фактично виплачені та по яку дату за Вашою останньою займаною штатною посадою, перевірити правильність вказаної у грошовому атестаті вислуги років надіслано запит на адресу військової частини НОМЕР_2 за вихідним : - № 16580 від 18.11.2024 року - № 18673 від 20.12.2024 року - № 8\625 від 28.01.2025 року Стосовно отримання витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2022 року № 131, щодо виведення Вас у розпорядження командира військової частини ІНФОРМАЦІЯ_4 за вихідним від 28.11.2024 року № 17820 надіслано запит на адресу військової частини. Після надходження вищезазначених документів на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 буде повідомлено додатково. Згідно відповіді військової частини та пакету документів, які надішли тільки засобами СЕДО, від 31.01.2025 року Nє 94014142/ВихЗПІ (вхідний РТЦКСП від 01.02.2025 року Nє 973) на підставі рішення судів пункт 1. наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.03.2020 року № 92 щодо виключення капітана ОСОБА_1 зі списків особового складу частини скасовано. Відповідно до змін, внесених в наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 18 нст від 18.01.2025 року, капітан ОСОБА_1 знахолиться у розпоряджені командира віч НОМЕР_4 та в списках особового складу віч ОСОБА_11 заява від 27.03.2023 року вхідний № 118-3 та пакет документів щодо оформлення подання на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням трудового стажу надісланий на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 за вихідним від 11.03.2025 року № 812016, копія супровідного листа надіслана на Вашу адресу поштою. Додатково до пакету документів (вихідний РТЦКСП від 11.03.2025 №8/2016) за вихідним №8/3085 від 07.04.2025 року, щодо оформлення подання на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням трудового стажу, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.01.2025 року №18/нст, копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №804/5443/17, №160/20831/22, які надійшли до ІНФОРМАЦІЯ_4 з військової частини фельд`єгерського поштою 03.04.2025 року за вхідним №2597, про що вам було повідомлено під час особистого прийому.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі – Закон № 2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Положеннями частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Абзацом першим пункту 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення № 1153/2008).
Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 7 розділу І Порядку № 260 серед іншого визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.
Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII).
Статтею 1 Закону № 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі №820/5286/17 та від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, який суд враховує згідно частини 5 статті 242 КАС України.
Отже, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Суд зазначає, що предметом спору є наявність у позивача права на отримання грошового забезпечення за період з 27.03.2020 по 18.01.2025. Для вирішення цього спору підлягають встановленню обставини проходження позивачем військової служби у спірний період, його правовий статус, а також наявність чи відсутність передбачених законом підстав для виплати або невиплати грошового забезпечення.
Доводи відповідача про те, що позивач вимагав виплати грошового забезпечення під час дії воєнного стану, що, на думку відповідача, є неморальним, суд відхиляє, оскільки такі твердження мають виключно оціночний характер і не ґрунтуються на нормах права. Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам закону, а не надання моральної оцінки поведінці сторін.
Як суд встановив, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01 червня 2015 року № 458, ОСОБА_2 призначений на посаду помічника начальника бронетанкової служби - технічної частини військової частини НОМЕР_2 , що підпорядковується Командувачу військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ’’ - командиру військової частини НОМЕР_4 ; на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01 червня 2015 року № 458, ОСОБА_2 з “07’’ червня 2015 був зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення, та вважався, що з “07’’червня 2015 року справи та посади прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, про що свідчить наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 07.06.2015 №116.
Разом з тим, Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018р. у справі № 804/5443/17, зокрема, визнано протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 № 82 в частині зняття ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення” від 08.04.2017р.; визнано протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в\ч пп НОМЕР_5 ) полковника ОСОБА_5 № 411 “Про призначення розслідування” від 11.04.2017р.; визнано протиправним та скасувати наказ Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (командир в/ч НОМЕР_4 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_4 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.
Також суд враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 16.05.2025р. №8/4568 повідомив позивача про таке: згідно відповіді військової частини та пакету документів, які надішли тільки засобами СЕДО, від 31.01.2025 року Nє 94014142/ВихЗПІ (вхідний РТЦКСП від 01.02.2025 року Nє 973) на підставі рішення судів пункт 1. наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.03.2020 року № 92 щодо виключення капітана ОСОБА_1 зі списків особового складу частини скасовано. Відповідно до змін, внесених в наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 18 нст від 18.01.2025 року, капітан ОСОБА_1 знахолиться у розпоряджені командира віч НОМЕР_4 та в списках особового складу вч НОМЕР_2 .
Відповідач не надав доказів припинення виплат через самовільне залишення військової частини у спірний період, оформлене відповідним наказом командира про призупинення виплати, який є підставою для фінансового органу припинити нарахування.
Суд також зазначає, що саме по собі перебування військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини та його перебування у списках особового складу військової частини не є передбаченими законом підставами для припинення чи невиплати грошового забезпечення. 
Позивач просив не брати до уваги докази, які надав відповідач та не допускати до участі у справі представника військової частини О.Цехоцького, оскільки документи не завірені у порядку, встановленому законодавством та повноваження ОСОБА_12 не оформлені належним чином, довіреність містить ознаки підробки, відповідач не надав доказів на право підпису довіреності особою, уповноваженою законом, установчими документами.
Суд відхиляє зазначені доводи позивача з огляду на таке.
Відповідно до статей 55, 57, 59 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа, суб`єкт владних повноважень бере участь у справі через керівника (самопредставництво) або через представника, повноваження якого підтверджуються документами, визначеними законом.
З матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву поданий від імені відповідача особою, повноваження якої підтверджені довіреністю, яка міститься у матеріалах справи та яка підписана командиром військової частини, тобто особою, уповноваженою законом. Сам по собі факт незгоди позивача із належністю оформлення довіреності або висловлені ним припущення щодо наявності ознак її підроблення не є належним та допустимим доказом відсутності у представника відповідача відповідних повноважень.
При цьому позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх тверджень про підроблення довіреності або відсутність у особи, яка її підписала, повноважень на її видачу. Такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, що відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Крім того, самі лише зауваження позивача щодо порядку засвідчення копій документів без встановлення обставин, які б свідчили про їх недостовірність або неможливість ідентифікувати їх походження, не є безумовною підставою для неврахування таких доказів.
За таких обставин суд не вбачає підстав для недопущення представника відповідача до участі у справі або залишення без оцінки поданих відповідачем доказів лише з наведених позивачем мотивів.
Суд також зазначає, що безпідставне неврахування поданих учасником справи доказів суперечило б завданням адміністративного судочинства та принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи. Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд зобов`язаний забезпечити повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи на підставі всіх належних, допустимих і достовірних доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
В іншому випадку безпідставне неврахування доказів однієї зі сторін могло б призвести до неповного з`ясування фактичних обставин справи, порушення принципів змагальності сторін, рівності учасників процесу перед законом і судом та, як наслідок, ухвалення судового рішення без належного дослідження всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ).
Водночас суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді стягнення грошового забезпечення не відповідає характеру спірних правовідносин.
Визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовця, його складових, здійснення необхідних розрахунків, урахування раніше проведених виплат, утримання обов`язкових платежів, а також нарахування індексації належать до компетенції військової частини як розпорядника бюджетних коштів та роботодавця (суб`єкта владних повноважень), а не суду.
Суд не наділений повноваженнями самостійно здійснювати розрахунок належного позивачу грошового забезпечення, визначати його складові та остаточний розмір за відсутності відповідних нарахувань відповідача, оскільки такі дії виходять за межі судових функцій та належать до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень щодо виконання покладених на нього законом обов`язків.
За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за спірний період відповідно до вимог законодавства, з урахуванням висновків суду, раніше проведених виплат, а також обов`язкових утримань і нарахувань, передбачених законом. Саме такий спосіб захисту забезпечує реальне поновлення порушеного права позивача без підміни судом повноважень суб`єкта владних повноважень.
Відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом зміни способу захисту порушеного права зі стягнення грошового забезпечення на зобов`язання відповідача здійснити його нарахування та виплату.
Також, позивач не є належним суб`єктом звернення до суду з вимогою про захист прав держави щодо надходження обов`язкових платежів до бюджету. Несплата або неналежна сплата єдиного внеску сама по собі не породжує у позивача права вимагати судового зобов`язання відповідача здійснити таку сплату, оскільки відповідний обов`язок виникає безпосередньо із закону, а контроль за його виконанням покладено на уповноважені державою органи, тому у відповідній частині позову суд відмовляє.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Зобовязати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) грошове забезпечення з індексацією за період з 27.03.2020р. по 18.01.2025р., з урахуванням сплачених виплат.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко