П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16913/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2026 року, прийняте у складі суду судді Тарасишиної О.М. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач, з урахування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року про часткове повернення адміністративного позову, просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачеві доплати у розмірі 100 відсотків тарифної ставки за виконання надурочної праці поза штатною посадою - виконання завдань і функцій начальника групи з?ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень Військової частини НОМЕР_1 за період з 01 березня 2025 року по 05 травня 2025 року.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві доплату у розмірі 100 відсотків тарифної ставки за виконання надурочної праці - виконання завдань і функцій начальника групи з?ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень військової частини НОМЕР_1 за період з 01 березня 2025 року по 05 травня 2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачеві доплати за виконання надурочної праці поза штатною посадою - виконання завдань і функцій начальника групи з?ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень військової частини НОМЕР_1 за період з 01 березня 2025 року по 05 травня 2025 року. Зобов?язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві доплату за виконання надурочної праці - виконання завдань і функцій начальника групи з?ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень військової частини НОМЕР_1 за кожен місяць суміщення професій (посад) за період з 01 березня 2025 року по 05 травня 2025 року. В решті позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що не позивачем не наведено жодних правових підстав для здійснення йому доплати у розмірі 100 відсотків тарифної ставки за виконання надурочної праці та не надано посилання на відповідний нормативно-правовий акт, який регулює подібні правовідносини. На думку апелянта, позивач не набув жодного права на нарахування та виплату йому доплати за виконання надурочної праці поза штатною посадою - виконання завдань і функцій начальника групи з`ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень Військової частини НОМЕР_1 , оскільки зазначене не передбачене нормативно-правовими актами у військовій та оборонній сферах.
Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення по справі, тому просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Порядком №260 не передбачено ані терміну «позаштатна посада», ані надбавки за виконання надурочної праці. Апелянт вказує, що позивач не відноситься до категорії найманих цивільних працівників, а застосування до офіцера ЗСУ загальних норм КЗпП недопустиме, оскільки існує спеціальне законодавство, яке регулює спірні правовідносини.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу в Збройних Силах України на підставі контракту на проходження військової служби від 03.11.2022 року, укладеному між ним та Міністерством оборони України в особі Командувача Силами територіальної оборони Збройних Сил України.
На виконання вимог телеграми начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 13.12.2023 року №502/12/1324 щодо трансформації системи морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (основної діяльності) від 05.09.2024 року №192, позивач призначений головою групи з`ясування обставин (причин та умов) вчинення правопорушень.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.10.2024 року створено позаштатну групу з`ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень та призначено до її складу начальником групи лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи психологічного супроводу та відновлення. 
Зазначеним наказом також затверджено Положення про групу з`ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень.
Проте, як зазначає позивач, за виконання надурочної праці на посаді уповноваженого з питань запобігання та виявлення корупції військової частини НОМЕР_1 йому не нараховано та не виплачено доплату у розмірі 100 відсотків тарифної ставки за виконання надурочної праці поза штатною посадою – виконання завдань і функцій начальника групи з`ясування обставин (причин та умов) вчинення військових правопорушень військової частини НОМЕР_1 за період з 05.09.2024 року по 05.05.2025 року.
У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок № 260 не передбачає доплат за виконання надурочної праці, водночас трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. 
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Відповідно п.2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
В свою чергу, стаття 105 КЗпП України передбачає, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.
Положеннями статті 106 КЗпП України визначено, що за відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.
Ключовим питанням, яке підлягає вирішенню у межах спірних правовідносин, є питання розповсюдження положень статей 105, 106 КЗпП України на військовослужбовців.
Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство застосовують у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Непоширення норм КЗпП на військовослужбовців стосується порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Вказаний висновок Верховний Суд неодноразово викладав у своїй практиці, зокрема, у постановах від 08 березня 2023 року у справі №540/7751/21, від 18 листопада 2022 року у справі №1.380.2019.005781, від 28 січня 2021 року у справі №240/11214/19.
Також у постанові від 23 листопада 2022 року у справі №160/20449/21 Верховний Суд зазначив, що коли спеціальні норми інакше регулюють певні питання щодо проходження публічної служби, то це ще не свідчить про наявність прогалини у регулюванні, яку можна заповнити чи замінити загальними нормами.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що військова служба є особливим видом державної служби, і правовідносини, пов`язані з її проходженням, а також структура і порядок виплати грошового забезпечення чітко регулюються спеціальним законодавством — Законом України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком №260.
Норми загального трудового законодавства можуть застосовуватися до військовослужбовців лише у випадках, коли їхні спеціальні норми прямо відсилають до КЗпП України або коли певне питання взагалі не врегульоване спеціальним законом. Водночас, Порядок №260 містить вичерпний перелік видів грошового забезпечення (основних і додаткових). Такого виду виплати, як «доплата за суміщення посад у позаштатній групі» чи «оплата надурочної праці військовослужбовця», спеціальне законодавство не передбачає.
Колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин не є можливим застосування загальних приписів трудового законодавства, адже проходження військової служби, особливо в умовах воєнного стану, не є тотожним виконанню трудових функцій згідно відповідного трудового договору. У спеціальному законодавстві передбачено ряд певних пільг та гарантій для військовослужбовців, які враховують особливий та ненормований характер військової служби, зокрема, премії, надбавки, надання додаткових днів відпустки тощо.
В свою чергу, створення позаштатних груп (наприклад, з розслідування правопорушень) та залучення до них військовослужбовців здійснюється в межах виконання наказів командира та військового обов`язку, обумовлено специфікою військової служби, а не суміщенням професій (посад) у розумінні КЗпП України.
Крім того, наведена судом першої інстанції, практика Верховного Суду не є релевантною, оскільки не стосується питань проходження військової служби, як різновиду публічної служби.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що положення статей 105, 106 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюються, тому позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду судом встановлено, що разом із апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду було надано платіжну інструкцію №2322 від 27.05.2026 року на суму 1453,44 грн., платником в якій був зазначений ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Та ж платіжна інструкція №2322 від 27.05.2026 року була надана до суду апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 
Водночас, судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначення платежу у зазначеній вище платіжній інструкції зазначено «За апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ».
За таких обставин, ІНФОРМАЦІЯ_2 не було сплачено судовий збір за подання власної апеляційної скарги, у зв`язку із чим несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 1453,44 грн. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – скасувати. 
Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити в повному обсязі.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до спеціального фонду Державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA9089 9998 03131 1125 60000 26001; код класифікації доходів бюджету 22030106, несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 1453,44 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні сорок чотири копійки)
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька