Справа №760/2479/25
2/760/6103/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого-судді - Букіної О.М.,
за участю секретаря - Пилипенко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з останнього на його користь 18 531,85 грн заборгованості за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.02.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 161534936 на суму 9 700,00 грн.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV54K2Y.
Перед укладенням Кредитного договору відповідач через офіційний сайт www.moneyveo.ua зареєструвався в Особистому кабінеті, заповнив та подав Заявку із зазначенням персональних даних (ПІБ, паспорт, РНОКПП, номер телефону, e-mail, адреса, банківська картка), пройшов верифікацію, ознайомився та погодився з офертою, індивідуальною частиною договору та Правилами надання коштів у позику, отримав на вказаний номер телефону персональний одноразовий ідентифікатор, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного договору (підписав Кредитний договір одноразовим ідентифікатором).
Отже, саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі: 7 400,00 грн 13.12.2021 на банківську карту № НОМЕР_3 відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було продовжено відповідно до умов Додаткових угод від 28.11.2019 № 19, від 31.12.2020 № 26, від 31.12.2021 № 27, від 31.12.2022 № 31, від 31.12.2023 № 32. Відповідно до умов Договору факторингу до останнього перейшло право вимоги до боржників первісного кредитора відповідно до Реєстру прав вимоги, у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022.
30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги, а саме у розмірі 18 531,85 грн.
17.04.2024 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем, ТОВ`ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 14/04/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 на загальну суму 18 531,85 грн.
Таким чином, відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 14/04/24 від 17.04.2024, укладеним між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 531,85 грн.
Зазначений факт також підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 14/04/24 від 17.04.2024
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 18 531,85 грн, яка складається з: 9 700,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 8 831,85 грн заборгованості за відсотками, чим порушуються права та інтереси позивача.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати.
29.01.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.02.2025 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Сторонам було направлено копію ухвали від 06.02.2025, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
24.04.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій остання просила суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у вигляді професійної правничої допомоги у сумі 7 000,00 грн.
Свої вимоги представник відповідача мотивує тим, що між позивачем та відповідачем дійсно був укладений кредитний договір № 161534936 від 10.02.2022.
У позові зазначається, що заборгованість за даним договором становить 18 531,85 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 700,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 8 831,85 грн. 
Разом з тим, із розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за період з 10.02.2022 по 05.05.2022 заборгованість по кредитному договору погашена у повному обсязі.
Крім того, наявність кредитної заборгованості не доведена позивачем належними доказами, а саме, первинними бухгалтерськими документами.
Також представник відповідача критично ставиться до доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», оскільки відсутні підтвердження переходу права вимоги - докази оплати договору факторингу, докази направлення документів від нового кредитора боржнику, реєстр прав грошових вимог не містить ознак, притаманних документу, а натомість містить незрозумілі фрагменти, вирвані із контексту документу та пусті фрагменти.
Подальші відступлення прав вимоги також не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Представник відповідача переконана в тому, що позивач та відповідач не погодили істотні умови кредитного договору, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитом.
Представник відповідача у відзиві на позов зазначила, що відповідач поніс витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується звітом адвоката про надану професійну правничу допомогу, рахунками-фактурами, платіжними інструкціями, а також договором про надання правової допомоги № 138 від 03.04.2025.
З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.
05.05.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній не погоджується із доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, повідомляючи суду таке.
Як зазначає представник позивача, кредитний договір між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». 
При цьому, представник позивача звертає увагу на те, що договір укладений в електронному варіанті та з електроним підписом, без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і паролю Особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а тому, оскільки відповідач здійснив всі перелічені дії, то укладення спірного кредитного договору відповідало внутрішній волі останнього.
Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду, шляхом направлення повідомлення Товариству, а саме, шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору та натиснення іконки «відправити/підписати». Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційний системі та був надісланий відповідачу в смс-повідомленні на номер мобільного телефону, вказаний відповідачем у заявці на отримання грошових коштів. Отриманий одноразовий ідентифікатор MNKV2Y був введений відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, що і є проставленням електронного підпису в Електронному Договорі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
З огляду на викладене, представник позивача зазначає, що відповідачем дійсно був укладений спірний кредитний договір, під час підписання якого останній погодився з усіма викладеними у ньому умовами.
Щодо переходу права вимоги за договорами факторингу, представник позивача зазначає, що під час укладання даних договорів з послідуючими відступленнями права вимоги від первісного кредитора до факторів сторонами вказаних договорів підписувались відповідні реєстри прав вимоги, в яких зазначається перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором відносно боржників та набуває відповідне право грошової вимоги. 
З огляду на викладене, представник позивача вважає доводи представника відповідача, викладені у відзиві, необгрунтованими, натомість позовні вимоги вважає обгрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, і тому просить суд їх задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2025 було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін даної цивільної справи до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судовий розгляд даної справи.
Копія ухвали від 20.10.2025 була направлена сторонам по справі для відома.
06.11.2025 до суду надійшло клопотаня від представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції через неможливісь останнього бути присутнім у приміщенні суду під час розгляду справи.
07.11.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у ТОВ «ФК «ЕЙС» на підтвердження погашення заборгованості по кредитному договору, укладеному між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та докази на підтвердження права вимоги нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.11.2025 було відмовлено представнику позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості суду забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Також ухвалою суду від 07.11.2025 було відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про витребування доказів з підстав його необгрунтованості та недоведеності останнім існування складностей в отриманні заявлених у клопотанні доказів.
20.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло повторне клопотання про витребування доказів у ТОВ «ФК «ЕЙС» на підтвердження погашення заборгованості по кредитному договору, укладеному між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та докази на підтвердження права вимоги нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором.
Ухвалою суду від 21.04.2026 було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.
У призначені судові засідання позивач, відповідач та їх представники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотань чи заяв до суду не подали.
Суд, у зв`язку з повторною неявкою сторін вирішив розглядати справу без участі останніх за наявними матеріалами справи.
У зв`язку з неявкою сторін по справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.02.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 161534936 на суму 9 700,00 грн, що підтверджується заявкою про отримання грошових коштів в кредит від 10.02.2022, довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та платіжним дорученням, а також не заперечується відповідачем.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.
Відповідно до п. 2.1 договору кредитної лінії № 161534936 від 10.02.2022 кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії , в розмірі кредитного ліміту на суму 9 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансвого кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до п. 2.3 Договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором у сумі 9 700,00 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 12.03.2022.
Другий та решта траншів за Договором надаються позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.4).
Відповідно до п. 5.1.1 Договору перший транш у сумі, зазначеній у п. 2.3 Договору надається шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки НОМЕР_3, що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором.
Отже, факт укладення кредитного договору між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем підтверджується наступними доказами: договором кредитної лінії № 161534936 від 10.02.2022; паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ»; заявкою на отримання грошових коштів у кредит від 10.02.2022; довікою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до копії платіжного доручення на картковий рахунок НОМЕР_3 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 9 700,00 грн 10.02.2022.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначені порядок укладення електронного договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.
Отже, з викладеного вбачається, що кредитний договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем, відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме, укладений у електронній формі та шляхом підписання електронним цифровим підписом відповідно до положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію».
28.11.2018 між Первісним кредитором, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Даний договір продовжувався на підставі укладених сторонами додаткових угод № 19 від 28.11.2019, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023.
Відповідно до витягу з реєстру права вимоги № 175 від 05.05.2022 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022.
30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги, а саме у розмірі 18 531,85 грн.
17.04.2024 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем, ТОВ`ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 на загальну суму 18 531,85 грн.
Відповідно до Акта прийому-передачі реєстру боржників та Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У відповідності до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується Договором факторингу № 17/04/2024 від 17.04.2024. Отже, саме на підставі зазначеного договору ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.
Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо недоведеності відступлення права вимоги до відповідача з підстав неповідомлення останньому про таке відступлення первісним кредитором та, в подальшому, наступними кредиторами, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором.
Таким чином, відсутність направлення боржнику письмового повідомлення про заміну кредитодавця та переходу до нього права грошової вимоги до боржника за договором факторингу, не є підставою вважати договір факторингу таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства, або таким, що не є укладеним взагалі. Оскільки саме по собі не направлення боржнику повідомлення про заміну кредитодавця не звільнює від зобов`язання виконати умови кредитного договору належним чином.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові № 6-979цс15 від 23.09.2015.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у загальному розмірі 18 531,85 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 700,00 грн, та заборгованості за процентами у розмірі 8 831,85 грн.
Вказане підтверджено розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку за кредитним довогором № НОМЕР_1 .
Твердження представника відповідача про те, що відповідач у повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 не підтверджується належними та допустимими доказами, які мав подати відповідач або його представник. З наданої представником відповідача виписки по картковому рахунку відповідача не можливо встановити факт погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, адже дана виписка, хоча і містить відомості про рух грошових коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , проте не містить відомостей щодо перерахування грошових коштів на рахунок позивача в якості оплати заборгованості за кредитним договором. Натомість позивачем доведено наявність непогашеної заборгованості відповідача за кредитним договором, яку представник відповідача не зміг спростувати під час розгляду справи.
Щодо доводів представника відповідача про неузгодженість між сторонами кредитного договору розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом, суд повідомляє таке.
Як уже встановлено судом, відповідач та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» підписали кредитний договір № 161534936 від 10.02.2022. 
Умовами даного Договору передбачено, що відповідач має сплатити позичальнику проценти за користування кредитом. Розмір процентної ставки та порядок її нарахування та сплати встановлено в кредитному договорі, доведено до відома відповідача та погоджено ним, про що свідчить підписання даного договору останнім шляхом використання електронного цифрового підпису.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору № 161534936 від 10.02.2022, суд приходить до висновку про стягнення з останнього на користь Позивача заборгованості в розмірі 18 531,85 грн. 
Щодо розподілу судових витрат суд повідомляє про таке.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Позивачем додані такі докази понесення витрат на правничу допомогу, копії яких додані позовної заяви, а саме:
- Договір про надання правничої допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024;
- додаткова угода № 3 від 03.04.2024 до Договору про надання правової допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024;
- протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024;
- акт прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024 до Договору про надання правової допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024.
Відповідно до Акта прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024 адвокат надав, а клієнт (позивач) прийняв такі правничі послуги:
-складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022, кількість годин - 2, вартість послуг - 5000,00 грн;
-вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором № 465281938 від 13.12.2021, кількість годин - 2, вартість послуг - 1000,00 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, положення ст.141 ЦПК України, та зважаючи на обсяг фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, ціни позову, співмірності складності справи із наданими адвокатом послугами, витраченого представником часу, суд вважає такий розмір витрат на правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи, а тому приходить до висновку про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн, що, на думку суду, є співмірним зі складністю даної справи.
Отже з відповідача на користь позивача підягають стягненню витрати за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 2 422,40 грн судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268,270-274 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП:  НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 161534936 від 10.02.2022 у розмірі 18 531,85 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП:  НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 24.07.2026.

Суддя:          Букіна О.М.