ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/23321/25

Головуючий суддя І інстанції – Голобутовський Р.З.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 в адміністративній справі №160/23321/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
-  визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу та періодів з 01.04.2005 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.12.2010 та з 01.04.2017 по 31.12.2017 включно як повні місяці при розрахунку розміру пенсії;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періодів роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу та періодів з 01.04.2005 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.12.2010 та з 01.04.2017 по 31.12.2017 включно як повні місяці при розрахунку розміру пенсії, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019 та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців при розрахунку розміру пенсії.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019 та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024.
В іншій частині в задоволенні позову було відмовлено.
Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що до страхового стажу позивача правомірно не зараховано періоди роботи на території іншої держави (Російської Федерації) після 31.12.1991.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 з 24.11.2024 отримує пенсію за віком відповідно дот. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
16.06.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши у пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в районі Крайньої Півночі з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 та періодів підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.12.2010 та з 01.04.2017 по 31.12.2017 включно як повні місяці при розрахунку розміру пенсії. Також, позивач просила здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням заробітної плати зазначеної в довідках №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019
Листом від 15.07.2025 №31524-22577/Л-01/8-0400/25 відповідач повідомив, що відповідно до пункту 3-1 розділу XV Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Отже, до стажу ОСОБА_1 для визначення права на призначення пенсії зараховано період ведення підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.12.2010, 3 01.04.2017 по 31.12.2027, з 01.03.2020 по 31.05.2020 незалежно від сплаченого розміру страхових внесків. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону №1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Згідно з раніше діючим законодавством робота в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зараховувалася в стаж у пільговому розмірі за умови, якщо працівник уклав строкові трудові договори про роботу в цих районах. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідок, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Отже, законодавство вимагає офіційного підтвердження наявності строкової трудової угоди. Відповідно до законодавства, що діяло раніше, трудові договори укладалися в письмовій формі у двох екземплярах, при цьому один екземпляр видавався працівникові. Тобто основною умовою для кратного (пільгового) обчислення стажу на Крайній Півночі є факт укладення з працівником трудового договору про роботу в цих районах на відповідний термін. Враховуючи викладене, для зарахування будь-яких періодів роботи ОСОБА_1 в пільговому обчисленні відсутні підстави. Крім того, зазначено, що у зв`язку з неможливістю вести листування з російською федерацією з питання проведення перевірки довідок про заробітну на сьогоднішній день немає можливості.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділена правом на зарахування до загального стажу періоди роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024 та перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019 та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Як видно з матеріалів справи, підставою для відмови в зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців були висновки відповідача про відсутність відповідного трудового договору.
Відповідно до пункту 5 розділу XV Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
В свою чергу, відповідно до пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, переведеним, направленим або запрошеним на роботу в районі Крайньої Півночі, в умовах, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, на умовах укладання ними трудових угод про працю в цих районах на строк п`ять років, а на островах Північно-Льодовитого океану - два роки, надаються додатково наступні пільги: зараховуються один рік роботи у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при розрахунку стажу, який дає право на отримання пенсії за віком та інвалідності.
Згідно пункту 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР "Про розширення пільг для осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який дає право на отримання пільг, передбачених п. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п`яти до трьох.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що особа, яка працювала в районах Крайньої Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі не менше трьох років до 01.01.1991 має право на пільговий розрахунок її стажу. Так, підставою для отримання пільгового стажу є сам факт роботи особи на Крайній Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі на умовах укладання нею трудової угоди не менше ніж на три роки. 
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому підпункт 2 пункт 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 доповнює, що за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029.
Як видно з матеріалів справи, факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі в періоди з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996 підтверджується записами №3-4, №5-6, №9-11, №12-18 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 23.08.1982, при цьому відомості про роботу позивача є розбірливими, чіткими та зрозумілими, такими, що не викликають будь-яких сумнівів, містять посилання на відповідні накази по підприємству, містять підпис уповноваженої особи, скріплений печаткою.
Вказане також підтверджується архівними довідками №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні надаватися або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. 
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.07.2022 по справі № 560/755/19, які враховуються судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Водночас, згідно з відомостями пенсійної справи позивача періоди її роботи у районах Крайньої Півночі, з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996, включені до стажу роботи в одинарному розмірі (кратність 1), що відповідачем визнається. 
Також, частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
13 березня 1992 року в місті Москва підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).
Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі Угода від 14 січня 1993 року), а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
В свою чергу, неможливість пенсійного органу здійснити перевірку сплати страхових внесків роботодавцем у пенсійний орган Російської Федерації у зв`язку з воєнним станом, не може бути підставою для позбавлення права позивача на врахування заробітної плати за спірні періоди до страхового стажу, оскільки такі обставини виникли не з вини позивача та він не міг вплинути на них.
Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки, що підтверджує стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні достатні підстави для зарахування позивачу до пільгового трудового стажу періоду роботи з 17.08.1983 по 20.03.1984, з 21.03.1984 по 30.01.1985, з 14.12.1987 по 20.05.1988, з 30.08.1988 по 01.06.1996, із розрахунку за кожний рік - один рік і шість місяців.
Що стосується правомірності зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019 та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 24.11.2024, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Як видно з матеріалів справи, довідки про заробітну плату позивача №1367 від 07.11.2018, №01-4243 від 11.01.2019, №1368 від 07.11.2018, №ЗФ-33-05-14/01-Л-К-5 від 05.02.2019 містять відомості про заробітну плату позивача. Зазначені довідки мають вихідні реквізити (дату, номер), підписані відповідальними посадовими особами та містять відповідні печатки. Отже, за формою та змістом надані довідки відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідачем не надано суду належних доказів того, що відомості, які зазначені у вказаних довідках, містять неправдиві або недостовірні дані щодо розрахунків та нарахування заробітної плати. Водночас, надані позивачем документи не можуть не враховуватись з підстав відсутності первинних документів та відсутності результатів перевірки.
Отже, оскільки доказів вчинення дій щодо перевірки достовірності наданих позивачем довідок суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, а самі по собі сумніви пенсійного органу щодо невідповідності наданих позивачем довідок Порядку №22-1 не можуть бути підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком у належному розмірі, то вказане свідчить про те, що відповідач необґрунтовано та без відповідної підстави розрахував пенсію позивача без врахуванням відомостей зазначених у наданих довідках, відтак такі дії відповідача є протиправними. 
Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки позивач про порушення своїх прав дізналась з листа відповідача від 15.07.2025 № 31524-33577/П-01/8-0400/35, а з позовом до суду звернулась 12.08.2025 року, тобто в межах строку, визначеного ст. 122 КАС України.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 в адміністративній справі №160/23321/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко