Справа № 646/1733/24 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року         м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді- Якимець О. І.,
за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,
представник позивача - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - Усенко А.М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних виплат та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» (далі - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача:
- несплачене страхове відшкодування в розмірі 631 242,66 грн;
- штрафні санкції у загальному розмірі 69 044,01 грн, з яких 7 597,01 грн інфляційні втрати, 5 448,00 грн 3% річних, 55 999,00 грн облікова ставка НБУ;
- моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказується, що ОСОБА_2 належить на праві власності транспортний засіб «BMW X5», державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
У позові зазначається, що 13.01.2023 між сторонами було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № УА 263524, відповідно до якого відповідачем були застраховані ризики, які передбачені договором, в тому числі ДТП.
У подальшому з забезпеченим транспортним засобом відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме 31.08.2023 ОСОБА_3 у м. Дрогобич по вул. Северина Наливалко, керуючи автомобілем, не переконався в безпечності своїх дій, не дотримався безпечного бокового інтервалу, вчинив наїзд на перешкоду, бетонні плити.
Як стверджується у позові, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2023, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП.
У позові наголошується, що виконуючи умови Договору страхування позивачем та особою, яка допущена до керування було вчасно повідомлено страхову компанію про страховий випадок, а 01.09.2022, надані до страхової компанії усі необхідні відповідачу документи, для визнання події страхової та проведення страхового відшкодування.
Позивач вказує, що 15.11.2023 шляхом електронного листування, вона отримала від відповідача лист, відповідно до якого останній відмовив у виплаті страхового відшкодування посилаючись на Висновок інженерно технічного дослідження 196/23 від 25.09.2023, відповідно до якого: весь комплекс пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 технічно неспроможні; пояснення водія ОСОБА_3 стосовно обставин виникнення комплексу пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 технічно неспроможні.
Позивач заперечує проти позиції страхової компанії, оскільки постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2023, встановлено факт ДТП, вина водія у його вчиненні, та факт отримання автомобілем пошкоджень правої сторони, а тому у цій частині вказана постанова, відповідно до ст. 61 ЦПК України, має преюдиціальне значення.
У позові звертається увага на те, що Висновок інженерно технічного дослідження 196/23 від 25.09.2023, що слугував підставою для відмови в проведенні виплати страхового відшкодування проводилось лише на підставі: наданих заявником матеріалів страхової справи, без огляду пошкодженого автомобіля, без огляду місця події, без матеріалів адміністративної справи, без виклику та отримання пояснень учасника ДТП, без з`ясування усіх обставин справи.
Також у позові зазначається, що відповідно до Звіту № 218 від 27.01.2024 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 , становить 631 242,66 грн.
24.06.2024 до суду від АТ «СК «Країна» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що 13.01.2023 між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №УА/263424, на умовах Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 21.05.2013 за № 0313135. Об`єктом страхування, згідно вищевказаного договору страхування, виступає транспортних засіб марки «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страхова сума за Договором страхування №УА/263424 становить 3 000 000,00 грн, франшиза - 0 грн, строк дії договору з 14.01.2023 по 13.01.2024 включно. 
Акцентується, що 01.09.2023 ОСОБА_3 звернувся до АТ «СК «Країна» із повідомленням про настання страхового випадку, в якому повідомив страховика про те, що застрахований транспортний засіб марки «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 31.08.2023 за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. С. Наливайка, перед вул. Стуса. 12.09.2023 ОСОБА_3 подав до АТ «СК «Країна» заяву про виплату страхового відшкодування.
У відзиві зауважується, що відповідно до поданого Повідомлення про настання страхового випадку від 01.09.2023, ОСОБА_3 було повідомлено, що 31.08.2023 близько 17 год. 40 хв. в м. Дрогобич, по вул. С. Наливайка, перед вул. Стуса, під час руху автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зіткнувся з перешкодою (бетонні будівельні плити), внаслідок чого застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження, а саме: пошкодження у вигляді деформації правої передньої частини капота з подряпинами і нашаруваннями рожевого кольору, розбитої правої фари, розлому передньої решітки справа, подряпин переднього бампера справа, подряпин, деформацій та розлому переднього правого крила, подряпин і деформацій правих передніх і задніх дверей з нашаруваннями зеленого і жовтого кольору, подряпин задньої правої боковини, подряпин і розломів заднього бампера справа.
Вказується, що з метою встановлення причин та обставин настання заявленого випадку, АТ «СК «Країна» звернулось до судового експерта - Скорохода К.М, щодо проведення транспортно-трасологічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму утворення пошкоджень на застрахованому ТЗ. 
При цьому, у відзиві наголошується, що відповідно до транспортно-трасологічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму утворення пошкоджень на застрахованому ТЗ № 196/23 від 25.09.2023 року, судовий експерт ОСОБА_4 , детально проаналізувавши матеріали, що були надані на дослідження, зробив наступні висновки: Весь комплекс пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 не міг виникнути при обставинах ДТП, вказаних водієм ОСОБА_3 ; Пояснення водія ОСОБА_3 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 технічно неспроможні.
Як стверджується у відзиві, надані водієм автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та Страхувальником ОСОБА_5 письмові пояснення спростовуються та не знаходять свого підтвердження у висновках проведеного транспортно-трасологічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму утворення пошкоджень на застрахованому ТЗ, з чого вбачається, надання останніми недостовірних відомостей щодо причин і обставин страхового випадку, а також те, що обсяг і характер пошкоджень не відповідають причинам і обставинам заявленої події. 
У відзиві зазначається, що позивачем та водієм застрахованого транспортного засобу були надані недостовірні відомості щодо причин і обставин настання страхового випадку, а характер та обсяг пошкоджень транспортного засобу не відповідають заявленому механізму дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з цим страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що позивача повідомлено листом від 01.11.2023.
Крім того, відповідач зазначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має преюдиційне значення лише щодо факту вчинення певних дій та особи, яка їх вчинила, тоді як інші обставини, зокрема механізм виникнення пошкоджень транспортного засобу та відповідність їх заявленим обставинам дорожньо-транспортної пригоди, підлягають самостійному доказуванню у даній справі.
Відповідач заперечує проти стягнення штрафних санкцій та моральної шкоди, посилаючись на те, що відмова у виплаті страхового відшкодування є правомірною, а чинне законодавство та умови укладеного між сторонами договору страхування не передбачають обов`язку страховика відшкодовувати моральну шкоду.
24.06.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування були відсутні, а рішення страховика ґрунтується виключно на висновку транспортно-трасологічного дослідження № 196/23 від 25.09.2023, який, на думку позивача, є неналежним та недопустимим доказом. 
Позивач звертає увагу на те, що зазначене дослідження проведено без огляду транспортного засобу, місця дорожньо-транспортної пригоди, матеріалів адміністративної справи та без з`ясування всіх обставин події, а його висновки зроблено лише на підставі фотознімків. 
Також позивач вказує на наявність недоліків у самому висновку експерта та вважає, що під час вирішення спору суд повинен керуватися насамперед матеріалами адміністративної справи і постановою суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. 
У зв`язку з цим позивач просить не брати до уваги зазначений висновок як належний доказ та задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.03.2024 вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.
Ухвалою суду від 04.06.2024 позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних виплат та моральної шкоди, залишено без руху.
10.06.2024 ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання для розгляду справи.
Ухвалою суду від 18.07.2024 задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи. Вирішено призначити по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних виплат та моральної шкоди судову транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (03118, м. Київ, вул.Костанайська, 6). Провадження в справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України до отримання висновку експертизи.
04.05.2026 ухвалою суду поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних виплат та моральну шкоду.
16.07.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті справи, та підтримали доводи, які наведені ними у заявах поданих до суду.
Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності транспортний засіб «BMW X5», державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
13.01.2023 між сторонами було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № УА 263524, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 .
31.08.2023 ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем, не переконався в безпечності своїх дій, не дотримався безпечного бокового інтервалу, вчинив наїзд на перешкоду, бетонні плити.
Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2023 у справі № 442/6246/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
01.09.2023 ОСОБА_2 звернулась до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою настання страхового випадку та 12.09.2023 ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Відповідно до транспортно-трасологічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму утворення пошкоджень на застрахованому ТЗ № 196/23 від 25.09.2023 наданого АТ «СК «Країна», судовий експерт Скороход К.М., зробив наступні висновки: 
- Весь комплекс пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 не міг виникнути при обставинах ДТП, вказаних водієм ОСОБА_3 ; 
- Пояснення водія ОСОБА_3 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 технічно неспроможні.
Листом від 01.11.2023 № 7148/23 АТ «СК «Країна» повідомило позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, зазначивши, що за результатами транспортно-трасологічного дослідження № 196/23 від 25.09.2023 встановлено, що весь комплекс пошкоджень автомобіля «BMW X5» не міг виникнути за обставин дорожньо-транспортної пригоди, зазначених водієм, а його пояснення щодо механізму виникнення пошкоджень є технічно неспроможними. У зв`язку з цим страховик дійшов висновку, що страхувальником та водієм надано недостовірні відомості щодо причин і обставин страхового випадку, а обсяг і характер пошкоджень транспортного засобу не відповідають заявленій події, що відповідно до умов Договору, Правил страхування та статті 26 Закону України «Про страхування» є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
В матеріалах справи наявний Висновок експерта № 218 від 21.01.2024, виготовлений на замовлення ОСОБА_3 для подальшого звернення до суду, в якому судовий експерт зробив наступні висновки:
1) Пошкодження автомобіля BMW X5 40i 3.0 xDrive, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 31.08.2023 року, які визначені при його дослідженні 22.12.2023 року - зазначені у п.1.3. дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку 
2) Вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 40i 3.0 хDrive, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дослідження становить: 631 242,66 грн.
3) Ринкова вартість автомобіля BMW X5 40i 3.0 xDrive, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на 31.08.2023 року (без врахування пошкоджень отриманих в і внаслідок ДТП 31.08.2023 року), становила: 2 453 761,61 грн. 
У додатках Висновку експерта № 218 від 21.01.2024 містяться Ремонтна калькуляція від 25.01.2024 та Фототаблиці № 1-42.
На виконання ухвали суду від 18.07.2024 надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 226 від 06.03.2026, у якому містяться наступні висновки: 
1) Весь комплекс пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 не міг виникнути при обставинах ДТП, вказаних водієм ОСОБА_3 ; 
2) Пояснення водія ОСОБА_3 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 технічно неспроможні.
В матеріалах справи також міститься: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 548436; схема місця ДТП від 31.08.2023; пояснення ОСОБА_2 ; пояснення ОСОБА_3 ; Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного); ремонтна калькуляція № 71961 від 05.09.2023; Страховий акт № 02/71961/2.1.5.1.
Також у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що 31.08.2023 він керував транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та в`їхав у бетонні плити, пошкодивши автомобіль з правого боку, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Статтею 6 Закону України "Про страхування" встановлено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Стаття 980 Цивільного кодексу України визначає, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
Згідно з приписами статті 982 Цивільного кодексу України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України).
Так, Верховний Суд у постанові від 10.12.2021 у справі № 910/4296/21 зазначив таке: "26. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У статті 104 Закону "Про страхування" передбачено, що порядок прийняття страховиком рішення про відмову у здійсненні страхової виплати визначається в договорі страхування або законодавством України.
У разі прийняття рішення про відмову у здійсненні страхової виплати страховик зобов`язаний протягом строку, передбаченого договором страхування або законодавством, повідомити страхувальника (іншу особу, яка відповідно до договору або законодавства має право на отримання страхової виплати) у письмовій формі про прийняте рішення з обґрунтуванням підстави відмови.
Підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, вчинених у стані крайньої необхідності або необхідної оборони, або випадків, визначених законом чи міжнародними звичаями;
2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвело до настання страхового випадку;
3) подання страхувальником неправдивих відомостей про об`єкт страхування, обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, або про факт настання страхового випадку;
4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх заподіяла. Якщо збиток відшкодований частково, страхова виплата здійснюється з вирахуванням суми, отриманої від зазначеної особи як відшкодування збитків;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником (особою, визначеною у договорі страхування або законодавством) про настання страхового випадку без поважних причин або невиконання інших обов`язків, визначених договором страхування або законодавством, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку або розмір заподіяної шкоди (збитків);
6) наявність обставин, які є винятками із страхових випадків та обмеженнями страхування, передбаченими договором страхування;
7) наявність інших підстав, встановлених законодавством, у тому числі для договорів страхування, обов`язковість укладення яких визначена законом.
Умовами договору страхування можуть передбачатися також інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству.
Виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому слід ураховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником (постанова Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №910/922/18).
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Також такий стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Відповідний підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» ) ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд виходить із того, що саме на позивача покладено обов`язок довести наявність підстав для стягнення страхового відшкодування, тоді як відповідач повинен довести обставини, на які посилається як на підставу своїх заперечень.
Як встановлено судом, підставою для відмови АТ «СК «Країна» у виплаті страхового відшкодування стало встановлення невідповідності заявлених страхувальником обставин дорожньо-транспортної пригоди фактичному механізму утворення пошкоджень транспортного засобу.
Доводи позивача щодо необґрунтованості транспортно-трасологічного дослідження 196/23 від 25.09.2023, проведеного на замовлення страховика, самі по собі не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки під час судового розгляду зазначені обставини були перевірені шляхом призначення судової експертизи, висновок якої підтвердив правильність висновків страховика.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 226 від 06.03.2026, весь комплекс пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 не міг виникнути при обставинах ДТП, вказаних водієм ОСОБА_3 ; пояснення водія ОСОБА_3 стосовно обставин виникнення всього комплексу пошкоджень правої сторони автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 технічно неспроможні.
Зокрема у висновку експерта зазначено, що "в процесі транспортно-трасологічного дослідження й аналізу форм, розташування по відношенню до рівня дорожнього покриття та базисним деталям автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , характеру утворення пошкоджень, плоско-макетного моделювання встановлені наступні протиріччя технічного характеру. На правій бічній поверхні автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в середній частині наявні нашарування фарбової речовини зеленого та жовтого кольорів /рисунок №13, позначено червоними стрілками/, які свідчать про кольорове забарвлення слідоутворюючого об?єкта, з яким мав місце контакт на даній ділянці.
На фотознімках з місця ДТП зафіксовані бетоні плити, з якими, згідно викладених обставин, мав місце контакт автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На торцевих частинах бетонних плит відсутні ділянки, які мають відповідне фарбове покриття зеленого та жовтого кольорів /рисунки №14-15/.
На правій передній двері та на передній частині арки заднього правого колеса наявні вертикально орієнтовані динамічні траси та подряпини, які утворені від ковзного контакту зі слідоутворючим об?єктом (об?єктами) /рисунки №16-17/, рух якого (яких) відбувався в вертикальній площі в напрямку зверху вниз або знизу вверх.
При заявленому в поясненнях механізмі ДТП рух автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювався по опорній поверхні вздовж бетонних плит, які перебувають в статичному положенні. За викладених обставин, при ковзній контактній взаємодії на правій бічній поверхні автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 мали утворитися виключно горизонтально орієнтовані динамічні сліди контактної взаємодії.
Відповідно, наявність вертикально орієнтованих трас та подряпин свідчить про їх утворення не в результаті контакту з бетонними плитами в місці заявленого ДТП. 
В місці заявленого ДТП має місце ступінчаста (не на одному рівні) укладка бетонних плит як в вертикальній площі, так і в поздовжньому напрямку /рисунки №14-15/. Відповідно, в залежності від місця прикладання деформуючого зусилля, на ділянках, де торцеві частини плит виступають відносно рівня інших, деформації автомобіля «BMWX5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повинні бути більш вираженими та глибокими, чого фактично не визначається на деформованих ділянках. 
По наданим фотознімкам пошкодженого автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визначається приблизно однаковий ступінь ковзної контактної взаємодії зі слодоутворюючим об?єктом (об?єктами) практично по всій правій бічній поверхні без виражених деформацій металу в напрямку справа наліво в бік моторного відсіку та відсіку салону. 
Наявність на передній правій частині капоту деформації в напрямку спереду назад та сколу лакофарбового покриття на решітці радіатора /рисунок № 10-11/ свідчить про фронтальний контакт передньої правої частини автомобіля зі сілідоутворюючим об?єктом. З технічної точки зору в заявленому місці ДТП таким об?єктом (об?єктами) могли бути бічні поверхні виступаючих бетонних плит. 
При контакті передньою частиною автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з бічною частиною бетонної плити його подальший рух в напрямку прямо виключався, відповідно, враховуючи ступінчасту укладку бетонних плит, ділянка поверхневих пошкоджень на бічній поверхні по довжині не могла перевищувати ширину бетонної плити, яка значно менша ніж габаритна довжина автомобіля.
В даному випадку пошкодження правої бічної поверхні автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 локалізовані по всій габаритній довжині, що з технічної точки зору виключається.
В процесі транспортно-трасологічного дослідження й аналізу форми, розташування по відношенню до рівня дорожнього покриття та базисним деталям транспортного засобу, характеру утворення ушкоджень, плоско- макетного моделювання встановлено, що механізм утворення комплексу пошкоджень автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідає обставинам, які зазначені в поясненнях вказаних водієм  ОСОБА_3 , тому що в ході дослідження встановлені неспівпадіння: розташування потенційних зон контакту відносно габаритів автомобіля; невідповідність ступеню пошкоджень правої бічної поверхні конфігурації
перешкоди; невідповідність механізму утворення механічних пошкоджень за напрямком руху слідоутворюючого об?єкта; невідповідність кольорового забарвлення на слідоутворюючій та слідосприймаючій поверхнях.» (т.2 а.с.11-13).
Згідно з п. 13. п. 13.1.2. Договору страхування, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини в сфері страхування, а також у разі інших випадків, що передбачені Правилами та цим Договором (т.1 а.с.50 зворот).
Згідно з п. 7.1. Правил, якщо інше не передбачено Договором Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини в сфері страхування, а також у разі: 
7.1.1. надання Страхувальником недостовірних відомостей щодо предмета страхування, причин і обставин страхового випадку; 
7.1.2. якщо обсяг і характер пошкоджень не відповідають причинам і обставинам заявленої події (т1 а.с.141).
Оскільки відповідачем доведено наявність передбачених договором страхування та Законом України «Про страхування» підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, а позивачем, у свою чергу, не надано належних та достатніх доказів, які б спростовували зазначені висновки або підтверджували настання страхового випадку саме за заявлених ним обставин, адже встановлено невідповідності заявлених страхувальником обставин дорожньо-транспортної пригоди фактичному механізму утворення пошкоджень транспортного засобу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування та штрафних виплат є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до переконання про те, що оскільки така вимога є похідною від основної у якій відмовлено, а відтак відсутні підстави для її розгляду, а тому в такій необхідно відмовити. 
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи таким чином, понесений позивачем судовий збір необхідно покласти на останнього.
Щодо витрат на проведення судової експертизи, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
На підтвердження здійснення оплати судової експертизи, яка призначалась у даній справі, представником відповідача до матеріалів справи долучено копію квитанції про оплату № 37984 від 22.04.2025 на суму 25444,80 грн, у призначенні платежу вказано: «Оплата експертизи № 226(06) у відношенні АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» / ОСОБА_2 ». 
Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22).
З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 25 444,80 грн судових витрат на проведення судової експертизи.
Керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
у позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних виплат та моральної шкоди - відмовити.
Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «КРАЇНА» витрати на проведення судової експертизи у розмірі 25 444 (двадцять п`ять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.08.2026.

Суддя       О. І. Якимець