Справа № 603/313/26
Провадження №2/603/251/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне) 

15 липня 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Гудкової Ю. Г.,
секретар судового засідання Сандалюк О. В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі – ТОВ «Таліон плюс») звернулося до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року у розмірі 37 608,72 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») і ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір кредитної лінії № 123004472. На підставі цього договору відповідачу надано кредит у розмірі 12 100,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за вказаним договором, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 100,00 грн на його банківську картку.
28.10.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № МВ-ТП/62, на підставі якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення умов договору, неповернення кредитних коштів у встановлені договором строки, а також несплати процентів за договором та комісії за надання кредиту загальний розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту і процентами становить 37 608,72 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2662,40 грн сплаченого судового збору і 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.06.2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» виписку про рух коштів щодо проведення платіжних операцій з перерахування грошових коштів ОСОБА_1 по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_1 за 23.07.2025 року. 
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.07.2026 року постановлено провести заочний розгляд у цій справі та ухвалити заочне рішення.

Представник позивача ТОВ «Таліон плюс» у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач і його представник не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши про причини своєї відсутності, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.

Суд установив такі обставини.
23.07.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір кредитної лінії № 123004472 .
У п. 14.2 вказаного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору у якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.
За цим договором кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – Правила) (п. 2.1 договору).
За умовами п. п. 2.2, 2.3 загальний розмір кредиту за цим договором становить загальний розмір наданого одразу після укладення цього договору кредиту – 12 100,00 грн та додаткові суми грошових коштів, що можуть бути надані шляхом переказу додаткових траншів позичальнику в межах встановленого кредитного ліміту – 12 100,00 грн 
Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру наданого кредиту 23.07.2025 року (що є датою надання кредиту). 
Відповідно до п. 3.1 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування становить 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Згідно з п. 5.1 кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки № 4441-11XX-XXXX-3059, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 22.08.2025 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п. 7.1 договору).
Відповідно до п. 7.2 договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернення позичальником не пізніше, ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з таких обставин: закінчення строку дії договору у порядку, передбаченому п. 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору у порядку, передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 договору.
Відповідно до п. 11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків – до повного та належного їх виконання.
Згідно з п. 7.3 договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 22.08.2030 року.
Відповідно до п. п. 8.1 - 8.3 договору позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором.
Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою. Процентна ставка за договором є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку у сторону погіршення для позичальника. 
Базова процентна ставка становить 0,98 відсоток в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. 
Проценти за договором сплачуються у такому порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування; після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п. 7.4 договору).
Згідно з п. 8.4-8.5 договору комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. 
Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 726,00 грн. 
Комісію за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору (п. 7.5 договору).
Пунктом 9.1.1.7 договору передбачено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредит, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору.
До позову також долучено копію паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 123004472 від 23.07.2025 року та копію заявки ОСОБА_1 на отримання грошових коштів в кредит від 22.07.2025 року, яка містить загальну інформацію про кредит, персональні дані позичальника та номер його банківської картки – НОМЕР_1 .
Як видно зі змісту виписки про рух коштів за картковим рахунком платіжної картки НОМЕР_1 , долученої до відповіді АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-24180 від 08.06.2026 року, на рахунок ОСОБА_1 23.07.2025 року зараховано переказ коштів у розмірі 12 100,00 грн. 
На підтвердження виконання умов договору та надання ОСОБА_1 кредиту до позовної заяви, окрім того, долучено довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 123004472/25052026/Є від 25.05.2026 року про ініціювання 23.07.2025 року платіжної операції щодо переказу коштів у розмірі 12 100,00 грн на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 . 
Окрім того, в матеріалах справи міститься копія підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення 23.07.2025 року переказу грошових коштів у розмірі 12 100,00 на карту № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 відповідно до договору № 123004472 від 23.07.2025 року.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 28.10.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року становила 26 820,11 грн, з яких 12 099,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7944,86 грн – заборгованість за процентами, 726,00 грн – комісія, 6 049,75 грн – неустойка. 
Як видно зі змісту цього розрахунку, ОСОБА_1 частково погашав заборгованість за кредитом, сплативши 22.08.2025 року 182,00 грн, з яких 0,50 грн віднесено у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, 181,50 грн – у рахунок погашення заборгованості за процентами, що дорівнює сумі всіх фактично нарахованих протягом дисконтного періоду процентів. 

28.10.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) уклали договір факторингу № МВ-ТП/62, за умовами п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 4.1 договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладення реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
На підтвердження відступлення на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року до позовної заяви долучено копію витягу з реєстру прав вимоги від 28.10.2025 року, а також копію платіжної інструкції № 2576 від 13.11.2025 року про здійснення плати за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № МВ-ТП/62 від 28.10.2025 року.
Зі змісту вищевказаного витягу з реєстру прав вимоги видно, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року на загальну суму 26 820,11 грн, з яких 12 099,50 грн – заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 7944,86 грн – заборгованість за процентами, 726,00 грн – заборгованість за комісією, 6 049,75 грн – неустойка.
На підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про відступлення ТОВ «Таліон плюс» права вимоги за вказаним кредитним договором до позовної заяви долучено копію відповідного повідомлення № 123004472/28102025/Э від 28.10.2025 року.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року становить 43 658,47 грн, з яких 12 099,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 24 783,22 грн – заборгованість за процентами, 726,00 грн – комісія, 6049,75 грн – неустойка.
Як видно зі змісту позовної заяви, ТОВ «Таліон Плюс» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 37 608,72 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісії за надання кредиту.
До позовної заяви також долучено копію адресованого ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання договору № ТП/123004472 від 20.03.2026 року та копію досудової вимоги про необхідність сплати всієї заборгованості за кредитом.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» слід задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. 
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Установлено, що 23.07.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір кредитної лінії № 123004472 , право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору факторингу № МВ-ТП/62 від 28.10.2025 року. За умовами вищевказаного кредитного договору ОСОБА_1 надано кредит у формі кредитної лінії у розмірі 12 100,00 грн із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 0,98 % у день від суми залишку кредиту. За вказаним договором ОСОБА_1 зобов`язався не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування (30 днів від дати отримання першого траншу) сплатити проценти за кредитом, а після закінчення цього періоду – сплачувати проценти у зазначеному розмірі щоденно. Кінцевою датою повернення (виплати) кредиту визначено 22.08.2030 року.
Отримавши кредит, ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, у зв`язку з чим 20.03.2026 року ТОВ «Таліон плюс» звернулося до відповідача із повідомленням про дострокове розірвання договору. Докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у матеріалах справи відсутні. Оскільки розмір заборгованості ОСОБА_1 підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідач не спростував, з останнього слід стягнути на користь ТОВ «Таліон плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 123004472 від 23.07.2025 року у розмірі 37 608,72 грн, з яких 12 099,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 24 783,22 грн – заборгованість за процентами, 726,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту.

Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Установлено, що 02.12.2024 року Адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» і ТОВ «Таліон плюс» уклали договір про надання правової допомоги № 5, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати професійну правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
У додатковій угоді № 3240 від 14.04.2026 року до вищевказаного договору (далі – додаткова угода) його сторони визначили порядок оплати послуг Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі клієнта щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року.
У п. 2 вказаної додаткової угоди її сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського об`єднання щодо супроводу становить 5000,00 грн, що складається з такого: аналіз кредитної справи і формування юридичного висновку – 1000,00 грн; підготовка та направлення відповідачу повідомлення про оплату заборгованості (досудової вимоги) – 500,00 грн; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі, а також підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду – 3500,00 грн.
Згідно з п. 6 додаткової угоди послуги вважаються наданими після підписання акта приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).
Як видно зі змісту акта приймання-передачі наданих послуг від 14.04.2026 року, Адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» надало позивачу такі послуги у справі про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості: 1) підготовка до розгляду справи, що складається з аналізу фактичних обставин справи, формування доказів, аналізу судової практики, надання юридичних консультацій (4 год, 1000,00 грн); 2) підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудової вимоги) (2 год, 500,00 грн); 3) підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірку, друк і належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі, направлення її копії і доданих до неї документів до суду (10 год, 3500,00 грн).
На підтвердження оплати правничої допомоги до позовної заяви долучено копію платіжної інструкції № 294 від 14.04.2026 року про здійснення ТОВ «Таліон плюс» платежу на суму 5000,00 грн на користь Адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій». 
Згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
У постанові від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Окрім того, у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, зважаючи на вищевикладене, враховуючи вимоги п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон плюс» 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Також у силу ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 2662,40 грн сплаченого судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 223, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 205, 207, 512, 514, 526, 530, 610-612, 625-628, 638, 639, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» заборгованість за кредитним договором № 123004472 від 23.07.2025 року у розмірі 37 608 (тридцять сім тисяч шістсот вісім) грн 72 (сімдесят дві) коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 (сорок) коп. сплаченого судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу. 

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», місцезнаходження: вул. Жабинського, 13, м. Чернігів Чернігівської області, код ЄДРПОУ 39700642.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 . 

Суддя     Ю. Г. Гудкова