13.07.2026  Справа № 363/2143/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лукач О.П.,
за участю секретаря Ставиченка О.В.,
представника відповідача - адвоката Мельниченка С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2026 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача - Лебідь К.В. подано вказану позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №457082-KC-002 про надання кредиту від 15.03.2023, що становить 288 838,94 грн., та судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3466,07 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що 15.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (Далі - Позивач, ТОВ «БІЗПОЗИКА) та ОСОБА_2 (Далі - Позичальник, Відповідач) укладено Договір № 457082-КС-002 про надання кредиту (Далі - Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 15.03.2023 направлено ОСОБА_2 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 457082-КС-002 про надання кредиту. 15.03.2023 ОСОБА_2 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 457082-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_2 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор 
UA-3166, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 15.03.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_2 було укладено Договір № 457082-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 25000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,1512369 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 25000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № 5354-3210- 1953-1822 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). Також, 18.04.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 457082-КС-002 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 20.08.2024 р.» Також, 25.07.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №2 до Договору №457082-КС-002 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 04.02.2025 р.» Також, 03.10.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 3 до Договору №457082-КС-002 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 05.08.2025 р.» Також, 30.11.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 4 до Договору №457082-КС-002 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 25.12.2025 р.» До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 457082-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 457082-КС-002 Позичальника ОСОБА_2 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 457082- КС-002 Позичальника ОСОБА_2 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 457082-КС-002 на загальну суму 19975,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. ОСОБА_2 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 13.03.2026 утворилась заборгованість за Договором №457082-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 
288 838,94 грн, що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 25 000,00 грн; Суми прострочених платежів по процентах - 260 088,94 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 3 750,00грн
Після виконання судом вимог частин шостої статті 187 ЦПК України, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 21.06.2023 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ». Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.04.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено до розгляду на 07.07.2026 о 15:00, про що повідомлено учасників провадження.
Також вказаною ухвалою суду, за клопотанням позивача та відповідно до статті 84 ЦПК України, витребувано у АТ «УКРСИББАНК» докази на підтвердження випуску банківської карти № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), а також виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти № НОМЕР_2 за період 15.03.2023 (дата видачі кредиту) по 30.08.2023 (дата закінчення терміну кредитування). 
14.05.2026 до суду, через систему «Електронний суд», 
ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала повністю та просила відмовити у їх задоволенні. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначила, що кредитного договору №457082-КС-002 від 15.03.2023 з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не укладала та не підписувала, додаткових угод до нього також не укладала. Стверджувала, що не використовувала електронного підпису, а надані позивачем кредитний договір, додаткові угоди, оферти, акцепти та інші документи побачила вперше після ознайомлення з матеріалами справи. Вказувала, що їй невідомо, з яких джерел позивач отримав її паспортні та інші персональні дані. Відповідач також заперечувала факт отримання від позивача кредитних коштів у сумі 
25 000,00 грн як 15.03.2023, так і в будь-який інший час. На підтвердження своєї позиції вона долучила до відзиву виписку за картковим рахунком за період із 14.03.2023 до 30.03.2023. На її переконання, надана позивачем довідка про перерахування кредитних коштів не є належним доказом фактичного зарахування коштів на її рахунок, оскільки не є банківською випискою або іншим первинним бухгалтерським документом. Крім цього, відповідач заперечувала здійснення нею часткових платежів за кредитним договором на загальну суму 19 975,00 грн. та будь-яких інших платежів на виконання спірного договору, а до позовної заяви первісно не було додано документів, які б достовірно підтверджували списання коштів саме з належних їй рахунків та їх зарахування на користь позивача як погашення заборгованості за договором №457082-КС-002. Щодо порядку укладення електронного договору відповідач зазначала, що номер телефону НОМЕР_1 , на який, за твердженням позивача, направлялися одноразові ідентифікатори для підписання кредитного договору та додаткових угод, їй не належить і не використовувався нею. Стверджувала, що користується іншим номером телефону - НОМЕР_4 , у зв`язку з чим заперечувала, що саме вона отримувала відповідні СМС-повідомлення, вводила одноразові ідентифікатори та вчиняла дії в особистому кабінеті на вебсайті позивача. Також, відповідач зазначала, що розрахунок заборгованості та довідка про її стан є внутрішніми документами позивача, самі по собі не підтверджують ані укладення договору, ані фактичного надання коштів, позивач не надав первинні банківські документи, виписку з рахунку, реєстр переказів або інший доказ фактичного зарахування 25 000,00 грн на її рахунок. За відсутності таких доказів, відповідач просила відмовити у позові та покласти судові витрати на позивача, попередньо визначивши витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
25.05.2026, до суду засобами поштового зв`язку, на виконання вимог ухвали суду від 24.04.2026 від АТ «УКРСИББАНК» надійшла інформація, про те, що АТ «УКРСИББАНК» випускав (емітував) платіжну картку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , доучивши до відповіді копію договору-анкети про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи та виписку про рух кошті за період з 15.03.2023 по 30.08.2023. 
08.06.2026 до суду, через систему «Електронний суд», представником позивача - Басалигою Д.М. подано додаткові пояснення у справі, у яких підтримав позов у повному обсязі, просив поновити строк для подання додаткових доказів та долучити до матеріалів справи документи щодо здійснених платежів, діяльності платіжних посередників і направлення відповідачу електронних примірників договору та додаткових угод. Щодо часткового виконання договору, представник позивача зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором на користь позивача було сплачено загалом 
19 975,00 грн. На підтвердження цих операцій позивач подав квитанції та довідки, сформовані платіжними системами «ТАС Рау» і «Platon». Позивач пояснив, що зарахування кредитних коштів та приймання платежів від позичальників здійснювалося із залученням АТ «ТАСКОМБАНК» і ТОВ «ПрофітГід» на підставі договору №83 від 11.11.2020 та договору №ПГ-5 від 04.11.2020. За змістом цих договорів платіжні посередники забезпечують обробку платіжних операцій, переказ коштів на картки позичальників і приймання платежів на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Представник позивача зазначив, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є небанківською фінансовою установою, не відкриває позичальникам банківських рахунків і не емітує платіжних карток. Саме тому кредитні кошти можуть перераховуватися, а платежі на погашення кредиту прийматися через платіжні системи посередників. На підтвердження відповідних операцій такі посередники формують довідки та квитанції зі своїх інформаційних систем. Здійснення часткових платежів позивач розцінював як поведінку, що підтверджує фактичне виконання договору та визнання відповідачем існування кредитних правовідносин. Стосовно укладення кредитного договору представник позивача пояснив, що договір та всі чотири додаткові угоди були укладені дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до статей 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позичальник заповнив анкету, зазначив персональні дані, номер телефону, адресу електронної пошти та номер банківської картки, отримував на зазначений номер одноразові ідентифікатори та вводив їх у відповідному полі особистого кабінету. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є самостійним передбаченим законом способом підписання електронного правочину та не повинен ототожнюватися з кваліфікованим електронним підписом. За твердженням позивача, після укладення кредитний договір і додаткові угоди були розміщені в особистому кабінеті позичальника та додатково направлені на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену в анкеті клієнта і в реквізитах договору. До додаткових пояснень додано роздруківки електронних листів про направлення договору від 15.03.2023, Правил кредитування і додаткових угод №1-4 разом із файлами у форматах PDF та P7S. Щодо надання кредиту позивач послався на анкету клієнта, у якій для перерахування коштів зазначено картку НОМЕР_2 , а також на довідку ТОВ «ПрофітГід» про перерахування 15.03.2023 суми 
25 000,00 грн. Позивач вказував, що кредитний договір не передбачав обов`язкового перерахування кредитних коштів безпосередньо з банківського рахунку ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а допускав виконання операції через платіжного посередника. Обґрунтовуючи розмір заборгованості, представник позивача зазначив, що проценти нараховувалися відповідно до погоджених сторонами умов на залишок основної заборгованості за кожен день фактичного користування кредитом. Договором та додатковими угодами передбачалися пільгова і стандартна процентні ставки, застосування яких залежало від дотримання графіка платежів. Позивач пояснив, що збільшення загальної вартості кредиту порівняно з первісною орієнтовною вартістю стало наслідком невиконання графіка, унаслідок чого тіло кредиту своєчасно не зменшувалося і проценти продовжували нараховуватися на його залишок. Заявлені до стягнення проценти є платою за користування кредитом у межах строку дії договору, а не штрафом, пенею чи відповідальністю, передбаченою статтею 625 ЦК України. Після закінчення строку дії договору 25.12.2025 проценти не нараховувалися, а дати до 11.03.2026 відображені у розрахунку лише у зв`язку з автоматичним формуванням документа станом на дату розрахунку. Щодо комісії у сумі 3 750,00 грн представник позивача зазначив, що договором передбачено саме одноразову комісію за надання кредиту, а не періодичну комісію за його обслуговування. Її розмір був визначений безпосередньо в кредитному договорі та врахований у графіку платежів і паспорті споживчого кредиту. Позивач вважав таку умову правомірною та такою, що була погоджена позичальником під час електронного підписання договору. Розрахунку заборгованості містить щоденні відомості про суму основного боргу, ставку і розмір нарахованих процентів, комісію, отримані платежі, порядок їх розподілу та залишок заборгованості. Усі здійснені платежі були враховані. Водночас відповідач не подала альтернативного розрахунку та не навела конкретних арифметичних помилок у розрахунку позивача.
16.06.2026 до суду, через систему «Електронний суд», представником відповідача - адвокатом Мельниченком С.О., подано заяву про вступ у справу як представника.
16.06.2026 до суду, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 17.06.2026), відповідачем подано додаткові пояснення у справі та клопотання про визнання явки позивача обов`язковою. У додаткових поясненнях відповідач підтримала заперечення, викладені у відзиві, та зазначила, що отримана судом від АТ «УКРСИББАНК» виписка, на її думку, не підтверджує перерахування коштів саме ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Вона посилалася на відсутність у призначенні операції від 15.03.2023 відомостей про позивача та номер кредитного договору, у зв`язку із чим вважала, що саме по собі зарахування 25 000,00 грн не доводить походження коштів від позивача. Твердження представника позивача про незаперечення нею здійснення часткових платежів не відповідає змісту відзиву, у якому вона прямо заперечувала як укладення договору, так і проведення будь-яких платежів на його виконання. Також відповідач заперечувала проти прийняття доказів, поданих позивачем 08.06.2026. Посилаючись на статті 43 та 83 ЦПК України, зазначала, що докази, які були у розпорядженні позивача, повинні подаватися разом із позовною заявою. Оскільки позивач не навів об`єктивних причин неподання квитанцій про платежі, договорів із платіжними посередниками та електронних листів у встановлений строк, відповідач просила відмовити у поновленні строку і не брати ці докази до розгляду.
У судове засідання, призначене на 07.07.2026, з`явився представник відповідача - адвокат Мельниченко С.О. Представник позивача не з`явився, при цьому, у прохальній частині позову та додаткових поясненнях від 08.06.2026, міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача.
Ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про визнання явки представника позивача обов`язковою, з тих підстав, що позиція позивача детально викладена в позові та додаткових поясненнях, до справи подано значний обсяг письмових і електронних доказів, а необхідність отримання особистих пояснень представника юридичної особи для встановлення конкретної обставини належним чином не обґрунтована. 
Також, ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання, суд прийняв докази сторони позивача, долучені до додаткових пояснень, зважаю на те, що їх подано на підтвердження обставин, викладених у цих поясненнях, та їх подання зумовлено необхідність спростування аргументів відповідача, викладених у відзиві. При цьому, основні докази на підтвердження позовних вимог було долучено до позову, а прийняття цих доказів не змінює предмету чи підстав позову, не обмежило право відповідача на захист. 
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Вважав позовні вимоги надуманими і недоведеними, оскільки, за позицією сторони відповідача, ОСОБА_4 не зверталася до позивача за отриманням кредиту, не укладала кредитного договору та додаткових угод, не отримувала кредитних коштів і не здійснювала платежів на погашення заборгованості. Представник відповідача не заперечував, що платіжна картка НОМЕР_2 , на яку 15.03.2023 було зараховано 25 000,00 грн, належала відповідачу. Водночас наполягав, що сам факт надходження коштів не підтверджує їх перерахування саме позивачем, оскільки у банківській виписці не зазначено найменування ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та номер кредитного договору. Також представник відповідача стверджував, що довідка ТОВ «ПрофітГід», розрахунок заборгованості, візуальні послідовності дій та квитанції платіжних систем не є первинними бухгалтерськими документами і сформовані позивачем або особами, які перебувають із ним у договірних відносинах. У зв`язку із цим просив критично оцінити такі документи та не вважати їх достатнім підтвердженням укладення договору, отримання коштів і проведення платежів. Також, представник підтримав доводи відповідача про те, що номер телефону НОМЕР_1 , на який надсилалися одноразові ідентифікатори для підписання договору та додаткових угод, їй не належав. Посилаючись на можливе неправомірне використання персональних і банківських даних відповідача третіми особами, представник стверджував про можливі шахрайські дії. Водночас, на запитання суду повідомив, що відповідач із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до правоохоронних органів не зверталася, про несанкціонований доступ до банківської картки, телефонного номера, електронної пошти чи особистого кабінету фінансової установи банку або позивачу не повідомляла. Доказів оспорювання відповідних платіжних операцій, блокування картки через її компрометацію чи повернення спірних платежів представником відповідача суду не подано.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. За змістом статей 509, 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 626, 627, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, а договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Відповідно до статей 641, 642 ЦК України договір укладається шляхом направлення пропозиції укласти договір та її повного і безумовного прийняття другою стороною.
За змістом статей 205, 207, частини другої статті 639 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній, формі. Правочин є вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, якими обмінялися сторони або які надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до пунктів 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним договором є домовленість сторін, оформлена в електронній формі; електронним підписом одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, яка додається до інших електронних даних особою, котра прийняла оферту, а одноразовим ідентифікатором є послідовність, отримана особою після її реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції та передана засобом зв`язку, зазначеним під час реєстрації.
Частинами третьою, шостою, восьмою, дванадцятою статті 11 та статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом оферти однієї сторони та її акцепту другою стороною. Акцепт може бути наданий шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення дій, зміст яких чітко роз`яснено в інформаційній системі. Електронний договір, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а кожний підписаний примірник електронного документа є його оригіналом.
Статтями 5, 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних; оригіналом електронного документа є електронний примірник з обов`язковими реквізитами та електронним підписом, а юридична сила й допустимість такого документа не можуть заперечуватися виключно через його електронну форму.
У постанові від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23 Верховний Суд звернув увагу, що при запереченні стороною цілісності електронного договору, підписаного одноразовим ідентифікатором, суд має оцінити не лише роздруківку документа, а й спосіб його направлення адресату, формат зберігання та можливість одностороннього редагування. Направлення договору адресату у вигляді прикріпленого PDF-файлу з електронної адреси кредитодавця є обставиною, що підтверджує фіксацію його змісту. У постанові від 08.04.2026 у справі №705/1938/25 Верховний Суд також зазначив, що за дотримання процедури підписання договору одноразовим ідентифікатором саме по собі посилання на можливі шахрайські дії, не підтверджене доказами порушення процедури ідентифікації, не спростовує вчинення електронного правочину.
Дослідженими судом доказами встановлено, що 15.03.2023 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» сформувало та направило в особистий кабінет клієнта індивідуальну пропозицію укласти договір № 457082-КС-002 про надання споживчого кредиту. Цього ж дня оферту було прийнято шляхом направлення акцепту та введення одноразового ідентифікатора UA-3166, надісланого на номер телефону НОМЕР_1 . Вказані обставини підтверджуються пропозицією (офертою), акцептом, текстом договору, відміткою про його підписання одноразовим ідентифікатором, анкетою клієнта та візуальною формою послідовності дій клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.
В анкеті клієнта зазначено прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 , її РНОКПП НОМЕР_3 , паспортні дані, адресу проживання, електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_1 , номер платіжної картки 
 НОМЕР_2 та бажану суму кредиту 25 000,00 грн. Ті самі ідентифікуючі відомості відображені у розділі договору «Реквізити та підписи сторін». 
З договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи, укладеного ОСОБА_2 з АТ «УКРСИББАНК» 18.12.2020, вбачається, що саме цей номер відповідач власноруч зазначила як персональний та безпечний номер телефону для зв`язку з банком і дистанційного банківського обслуговування. Цей документ виник більш ніж за два роки до спірного кредитного договору, походить від незалежної банківської установи та містить підпис клієнта.
Крім того, у наданій АТ «УКРСИББАНК» виписці за рахунком, зафіксовані неодноразові операції з поповнення з рахунку відповідача мобільного номера НОМЕР_1 . Сукупність договору-анкети банку та подальших операцій за рахунком спростовує твердження відповідача і її представника про те, що цей номер їй ніколи не належав та був їй невідомий. 
Після укладення договору, позивач 15.03.2023 направив на зазначену в анкеті електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про укладення договору з прикріпленими файлами: Правилами, договором № 457082-КС-002, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, а також файлами електронного підпису кредитодавця формату P7S. Направлення здійснено з електронної адреси info@bizpozyka.com, яка за своїм найменуванням однозначно ідентифікує кредитодавця. Докази направлення містять дату і час повідомлення, адресу відправника й одержувача та перелік вкладень.
Аналогічним способом на ту саму електронну адресу 18.04.2023, 25.07.2023, 03.10.2023 та 30.11.2023 направлялися примірники додаткових угод №№ 1-4 у вигляді прикріплених 
PDF-файлів та файлів P7S. Отже, зміст договору й додаткових угод був не лише відображений в інформаційній системі позивача, а й зафіксований у конкретних електронних файлах та направлений на вказану клієнтом електронну адресу. 
Судом також встановлено, що 18.04.2023 додаткову угоду № 1 підписано одноразовим ідентифікатором UA-7175, 25.07.2023 додаткову угоду № 2 - ідентифікатором UA-4432, 03.10.2023 додаткову угоду № 3 - ідентифікатором UA-7860, а 30.11.2023 додаткову угоду 
№4 - ідентифікатором UA-2668. Кожній угоді відповідають окрема оферта, акцепт і візуальна послідовність дій. У додаткових угодах послідовно визначено наявний на відповідну дату розмір заборгованості, змінено строк кредитування, процентну ставку та графік платежів; останньою додатковою угодою строк дії договору і дату повернення кредиту встановлено до 25.12.2025.
Послідовне укладення чотирьох додаткових угод із різними одноразовими ідентифікаторами, направлення кожної угоди на одну й ту саму електронну адресу, а також внесення після їх укладення платежів у розмірах, наближених до визначених графіками, утворюють взаємопов`язану сукупність дій. 
Згідно з пунктом 2.1 договору позивач зобов`язався надати позичальнику 25 000,00 грн, а позичальник - повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за надання кредиту. В анкеті клієнта для одержання коштів зазначено платіжну картку 
 НОМЕР_2 .
На виконання ухвали суду АТ «УКРСИББАНК» повідомило, що платіжну картку з повним номером НОМЕР_2 було емітовано саме на ім`я ОСОБА_2 до рахунку IBAN НОМЕР_5 . Належність цієї картки відповідачу не заперечував і її представник у судовому засіданні.
З підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів вбачається, що 15.03.2023 на картку НОМЕР_2 здійснено переказ 25 000,00 грн за договором № 457082-КС-002, код авторизації операції - 648927. ТОВ «ПрофітГід» є окремою юридичною особою та платіжним посередником позивача за договором про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020, предметом якого є технологічне обслуговування приймання платежів і перерахування коштів через систему Platon. 
У банківській виписці, наданій безпосередньо АТ «УКРСИББАНК» на вимогу суду, 15.03.2023 відображено зарахування на картковий рахунок відповідача 25 000,00 грн із тим самим кодом авторизації 648927. Збіг дати операції, суми, номера картки одержувача та індивідуального коду авторизації у документі платіжного посередника і в незалежній банківській виписці, дає можливість однозначно співвіднести ці записи як одну й ту саму платіжну операцію.
Те саме зарахування 25 000,00 грн із кодом авторизації 648927 відображено і у виписці за рахунком, яку сама відповідач долучила до відзиву. 
Доводи представника відповідача про відсутність у банківській виписці найменування ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та номера кредитного договору суд відхиляє. За договорами № 83 від 11.11.2020 з АТ «ТАСКОМБАНК» та № ПГ-5 від 04.11.2020 з ТОВ «ПрофітГід» перекази на картки позичальників здійснювалися із залученням платіжних посередників за реквізитами платіжних карток у міжнародній платіжній системі. За такого способу проведення операції у виписці банку-емітента може відображатися карткова операція та її код авторизації без текстового зазначення кінцевого кредитодавця. 
Подальший рух коштів за рахунком свідчить, що картка та рахунок використовувалися для численних переказів, розрахунків і операцій у системі дистанційного банківського обслуговування. Відповідач не повідомляла банк про несанкціоноване зарахування 25 000,00 грн, не заявляла вимоги про повернення помилкового платежу та не оспорювала цю операцію перед банком. 
Судом досліджено також докази часткового виконання зобов`язань за договором. Платіжними документами підтверджено платежі на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»: 28.04.2023, 15.05.2023, 27.05.2023, 13.06.2023, 27.06.2023, 11.07.2023, 08.08.2023, 22.08.2023, 05.09.2023, 19.09.2023, 18.10.2023, 31.10.2023 та 13.11.2023 - по 1 355,00 грн; 
22.12.2023 - 1 360,00 грн; 05.01.2024 - 1 000,00 грн. Загальна сума цих платежів становить 
19 975,00 грн.
У квитанціях системи Platon, як вид операції, зазначено оплату кредиту за договором із посиланням на РНОКПП відповідача НОМЕР_3 ; одержувачем є ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239; зазначено електронну адресу demchenko.anya@icloud.com, дати, суми, номери транзакцій та коди авторизації. Перший платіж 28.04.2023 здійснено з картки НОМЕР_6 , належність якої відповідачу підтверджена банком. Переважну більшість наступних платежів здійснено з картки НОМЕР_7 , яка у банківській виписці ідентифікована як MASTERCARD WORLD VIRTUAL, емітована на ім`я DEMCHENKO HANNA.
Твердження сторони відповідача про можливе вчинення невстановленими особами шахрайських дій є припущенням. Сторона відповідача не подала доказів втрати або перевипуску SIM-картки, несанкціонованого доступу до електронної пошти, викрадення чи компрометації платіжних карток, звернення до оператора мобільного зв`язку, банку, позивача або платіжних систем із повідомленням про несанкціоновані операції, проведення процедур chargeback чи повернення платежів. Представник відповідача підтвердив, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення остання до правоохоронних органів не зверталася.
Доводи про те, що позивач незаконно або з невідомих джерел одержав паспортні дані відповідача, також не спростовують позову. Зі змісту анкети та візуальної форми дій вбачається, що ці дані були введені під час реєстрації клієнта. Їх правильність підтверджується незалежними банківськими документами. При цьому сторона відповідача не зазначила, які конкретно дані є помилковими, не надано доказів їх неправомірного отримання позивачем.
Заперечення представника відповідача про те, що документи позивача не є первинними бухгалтерськими документами, не є підставою для їх відхилення. За статтями 76, 95, 100 ЦПК України обставини справи можуть встановлюватися письмовими та електронними доказами, зокрема електронними документами, повідомленнями, даними інформаційних систем і метаданими. 
Оферта, акцепт, договір, додаткові угоди, анкета та візуальні форми підтверджують процедуру електронного укладення; електронні листи з PDF- і P7S-вкладеннями підтверджують фіксацію та направлення змісту договору; договір-анкета АТ «УКРСИББАНК» підтверджує використання телефонного номера; відповідь банку підтверджує належність карток; банківська виписка і документ платіжного посередника з однаковим кодом авторизації підтверджують надання 25 000,00 грн; квитанції Platon і TAS Pay підтверджують часткові платежі. 
Доводи про неприйнятність доказів, поданих позивачем 08.06.2026, судом уже вирішено протокольною ухвалою. Основні докази укладення договору, його умов, переказу кредиту та розрахунку боргу були подані разом із позовом. Додаткові квитанції, договори з платіжними посередниками та докази електронного направлення документів подано у відповідь на конкретні заперечення відзиву щодо походження переказу, здійснення платежів та цілісності електронних файлів. Вони не змінили предмету або підстав позову. Відповідач отримала ці матеріали, подала щодо них додаткові пояснення та реалізувала право на заперечення, тому прийняття таких доказів не порушило принципів змагальності й рівності сторін.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник - повернути кредит і сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 та статтею 1056-1 ЦК України передбачено право кредитодавця на одержання процентів, розмір, тип і порядок сплати яких визначаються договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути одержану суму у строк та в порядку, встановлених договором.
У договорі № 457082-КС-002 безпосередньо зазначено суму кредиту 25 000,00 грн, строк кредитування, стандартну та знижену процентні ставки, комісію за надання кредиту 
3 750,00 грн, орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку та графік платежів. 
Згідно з пунктом 3.2 договору проценти нараховуються на залишок заборгованості за кожний день фактичного користування кредитом. Тому проценти є погодженою сторонами платою за правомірне користування чужими коштами у межах строку кредитування, а не штрафом, пенею чи іншою мірою відповідальності за прострочення.
Додатковими угодами №№ 1-4 за взаємною згодою сторін послідовно продовжувався строк кредитування та встановлювалися нові графіки платежів. У кожній угоді передбачено пільгову ставку 0,8634277 % на день у визначений календарний період та фіксовану ставку 1,1512369 % на день надалі, а останньою угодою дату повернення кредиту встановлено 25.12.2025. Умови про розмір процентів містилися саме в підписаних електронних угодах, а не лише у Правилах або в документі, з яким споживач не був ознайомлений.
Відповідно до пункту 2.5 договору комісія за надання кредиту становить 3 750,00 грн і є незмінною протягом строку договору. Її сума включена до графіка платежів, паспорта споживчого кредиту та орієнтовної загальної вартості кредиту. 
Пункт 4 частини першої статті 1 та частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» відносять до загальних витрат за споживчим кредитом, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту.
Спірна комісія є одноразовою платою за надання кредиту, а не щомісячною платою за надання інформації про стан заборгованості чи за іншу послугу, яка відповідно до закону повинна надаватися споживачу безоплатно. 
Детальний розрахунок заборгованості складено за кожний календарний день дії договору. Він містить залишок тіла кредиту на початок дня, застосовану ставку, суму нарахованих процентів, надходження, їх розподіл між складовими боргу та залишок на кінець дня. Розрахунок враховує всі підтверджені платежі відповіда на загальну суму 19 975,00 грн і кореспондує датам та сумам платіжних квитанцій.
З розрахунку вбачається, що проценти нараховувалися лише до 25.12.2025 - останнього дня погодженого сторонами строку кредитування. Після цієї дати суми тіла кредиту, процентів і комісії не змінювалися. Відображення у таблиці наступних календарних дат до дня формування розрахунку 11.03.2026 має технічний характер і не свідчить про нарахування процентів поза строком дії договору.
Суд встановив, що станом на дату розрахунку непогашеними залишилися: 25 000,00 грн тіла кредиту, 260 088,94 грн процентів за користування кредитом та 3 750,00 грн комісії за надання кредиту, а всього 288 838,94 грн. Штраф, пеню, інфляційні втрати або три проценти річних позивач не нараховував і до стягнення не заявляв.
Отже, надані позивачем, відповідачем та витребувані судом докази у сукупності є узгодженими, взаємно доповнюють один одного та з більшою вірогідністю підтверджують, що саме відповідач уклала спірний договір і додаткові угоди, отримала 25 000,00 грн на належну їй картку, частково виконувала договір, але не повернула кредит та не сплатила проценти й комісію у погоджений строк. 
За таких обставин позовні вимоги про стягнення 288 838,94 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір у сумі 3 466,06 грн. Підстав для покладення на позивача заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу немає.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 100, 127, 141, 223, 259, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, статтями 205, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 626-629, 638-642, 1048, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 8, 12, 13, 21 Закону України «Про споживче кредитування», суд

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором 
№457082-КС-002 про надання кредиту від 15.03.2023 у розмірі 288 838,94 грн, з яких: 
25 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 260 088,94 грн - сума прострочених платежів по процентах; 3 750,00 грн - сума прострочених платежів за комісією, та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3466,06 грн., а всього стягнути 292 305 (двісті дев`яносто дві тисячі триста п`ять) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 27.07.2026. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс, 411;

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя          О.П. Лукач