Справа № 643/18875/25
Провадження № 3/643/417/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15.07.2026 

15 липня 2026 року місто Харків
Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О. розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и в:
У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває адміністративний матеріал (протокол серії ЕПР1 № 487186 від 18.10.2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 18.10.2025 о 18:28 годині, по пр-ту Тракторобудівників, 142 у м. Харкові, керував транспортним засобом «ЗАЗ Sens» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Викликаний в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань не подавав. 
Неявка в судове засідання ОСОБА_1 належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь в судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. 
Більш того, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
05.01.2026 від захисника ОСОБА_1 – адвоката Зарицької К.Ю. до суду надійшли письмові заперечення на протокол, у прохальній частині яких захисник просить закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
15.07.2026 в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Зарицька К.Ю. підтримала свої письмові заперечення на протокол, провадження у справі просила закрити. Наголошувала на порушенні з боку працівників патрульної поліції, які склали протокол, норм чинного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові заперечення, вислухавши в судовому засіданні усні пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Зарицької К.Ю., оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до такого.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.
Відповідно до вимог п.п. 6,7 Розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Частиною 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. 
Так, згідно зазначеного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я.
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.
Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, водій притягується до адміністративної відповідальності у разі: Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. 
При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Судом встановлено, що 18.10.2025 відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 487186 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинні бути чітко зазначені суть адміністративного правопорушення (яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) та відомості необхідні для вирішення справи, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.
Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 18.10.2025 о 18:28 годині, по пр-ту Тракторобудівників, 142 у м. Харкові, керував транспортним засобом «ЗАЗ Sens» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Такі дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол підписаний посадовою особою, яка його склала. ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі, про що міститься відповідна відмітка. Свідками зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На місці події здійснювалася відеофіксація. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнає. Зазначене також повідомлено в судовому засіданні захисником ОСОБА_1 – адвокатом Зарицькою К.Ю.
Також, не погоджуючись з обставинами викладеними в адміністративному протоколі, захисником Зарицькою К.Ю. подано письмові заперечення на протокол, якими остання просить закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Заперечуючи обставини, викладені в адміністративному протоколі та обґрунтовуючи свої доводи, стороною захисту зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 487186, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності, з огляду на таке. ОСОБА_1 , як особі яка притягається до адміністративної відповідальності не дали можливості реалізувати право правову допомогу. Із 25.09.2023 (безстроково) між ОСОБА_1 та адвокатом Зарицькою К.Ю. укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги. В межах фактичних обставин за Протоколом серії ЕПР № 487186, ОСОБА_1 відразу наголосив на необхідності звернення за правовою допомогою. Так, на відеофіксації складання Протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відразу ж по прибуттю екіпажу патрульної поліції зателефонував адвокату Зарицькій К.Ю., яка повідомила що прибуде до місце події (що зафіксовано на відеозаписі) через 15-20 хвилин. ОСОБА_1 сповіщено, що всі пояснення та всі відповіді на запитання, він буде надавати по прибуттю адвоката і у його присутності. Однак, співробітники поліції відмовили у реалізації права на правову допомогу, без будь-яких причин. Зокрема, на відеозаписі вбачається, що співробітником поліції лише було наголошено: «Ну прийде ваш адвокат, так прийде» і відразу на ходу поліцейським почалася процедура оформлення адміністративного матеріалу. При цьому, адвокатом було сповіщено особисто у телефонній розмові, що вона прибуде за адресою їх перебування (м. Харків, проспект Тракторобудівників, 142). Фактично відмовивши особі в клопотанні про участь адвоката (яке було спрямоване на реалізацію права на захист) поліцейський розпочав оформлення події. Отже, з огляду на адміністративний матеріал, слід наголосити, що працівники поліції, фактично відмовили ОСОБА_1 в участі адвоката, що є прямою реалізацією права на захист. Далі, захисник зазначила, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому не є суб`єктом відповідальності за ст. 130 КУпАП. У межах складання протоколу, також окремо складалася постанова серії ЕНА № 5966824 від 18.10.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (копію наведеної постанови долучено у додатку). Змістом наведеної постанови наголошувалося, що 18.10.2025 о 18:28 годині, за адресою: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 142, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а) ПДР. При цьому, рішенням заступника начальника управління – начальником відділу чергової служби управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції наведена постанова скасована, тим самим спростовуючи підтвердження керування автомобілем за фактичними обставинами Протоколу. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він не був за кермом, що ігнорувалося співробітниками поліції. Із наданого до протоколу відеозапису неможливо встановити, хто саме перебував за кермом. Отже, на відео повністю відсутній будь-який зафіксований момент фактичного керування ОСОБА_1 транспортним засобом (відповідно до матеріалів справи неможливо його ідентифікувати як водія), що є обов`язковою та ключовою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Єдиним підтвердженням начебто вчинення правопорушення ОСОБА_1 є лише свідки. Однак, надані письмові пояснення свідків не є належними доказами. Пояснення свідкам диктував співробітник поліції, що вбачається із відеозапису. Співробітник поліції не має права диктувати свідкам їхні показання, він зобов`язаний лише фіксувати правдиві відомості про відомі свідку обставини. Нав`язування показань є незаконними і робить такий доказ недопустимим. Далі, долучений до адміністративного матеріалу відеозапис не фіксує відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. На всі питання співробітника поліції щодо проходження огляду, ОСОБА_1 наголосив, що спочатку чекає захисника. Реалізація права на правову допомогу не є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння. Внаслідок цього на відео відсутній ключовий фрагмент, що підтверджує висловлення його незгоди, що ставить під сумнів повноту та об`єктивність зафіксованих доказів. Отже, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зазначено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
На підтвердження викладених у адміністративному протоколі обставин, поліцейськими до протоколу додано один DVD диск з двома відеофайлами з місця події.
Судом досліджено та ретельно вивчено відеозаписи з місця події.
Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд зазначає таке.
Той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки, може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення водія у стані сп`яніння.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Тобто, транспортний засіб до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. 
Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій.
У протоколі серії ЕПР1 № 487186 від 18.10.2025 поліцейськими зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 18.10.2025 о 18:28 годині, по пр-ту Тракторобудівників, 142 у м. Харкові, керував транспортним засобом «ЗАЗ Sens» державний номерний знак НОМЕР_1 .
До протоколу долучено відеозаписи з портативних відеореєстраторів БК 474445, 763250.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;
2) охорони громадської безпеки та власності;
3) забезпечення безпеки осіб;
4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
Пункотом 2 розділу ІІ зазначеної Інструкції визначено, що портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.
Відповідно до п. 4 розділу ІІ зазначеної Інструкції, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Поліцейський повинен включити портативний відеореєстратор з моменту початку виконання службових обов`язків та вести відеозйомку безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026).
Між тим, з відеозаписів, які долучені до протоколу, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка працівниками патрульної поліції.
Водночас, як вбачається із рапорту поліцейського роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Лянник П. від 18.10.2025, останній доповідає, що під час патрулювання Салтівського району міста Харкова у складі екіпажу 5002, на службовий планшет надійшов виклик про порушення ПДР. Прибувши на місце події було виявлено ОСОБА_1 , на якого свідки вказали, що він рухався по придворовій території.
Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що до Управління патрульної поліції в Харківській області 18.10.2025 дійсно надходило повідомлення про керування нібито ОСОБА_1 транспортним засобом, та, відповідно, прибуття поліцейських саме за цим повідомленням/викликом на місце події.
Із матеріалів справи вбачається, що поліцейськими на місці події було опитано двох свідків, які надали письмові пояснення за фактом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та надали відеозаписи з особистих мобільних телефонів з відеофіксацією руху.
Водночас, поліцейськими, які складали адміністративний протокол серії ЕПР1 № 487186 від 18.10.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , не додано до нього зазначені відеозаписи, а тому суд позбавлений можливості їх дослідити. 
Також, суд зауважує, що відеофіксація з портативних відеореєстраторів БК 474445, 763250 має початок о 18:52 та о 18:54 годині 18.10.2025, з того, що поліцейські підходять до осіб, які перебувають на подвір`ї, та висловлюють вимогу про пред`явлення документів. 
Наявність при цьому будь-яких транспортних засобів на відеозаписах не зафіксована.
Викладене вище не дає змогу об`єктивно та у повному обсязі проаналізувати хід подій. 
Відтак, факт керування ОСОБА_1 18.10.2025 о 18:28 годині транспортним засобом «ЗАЗ Sens» державний номерний знак НОМЕР_1 належними та допустимими доказами не доведений. 
У зв`язку з викладеним вище, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом в цій справі не встановлено, доказів у підтвердження цього не надано.
Отже, при аналізі досліджених судом відеозаписів, доданих до протоколу, суд дійшов висновку, що обставини зафіксовані на них, не спростовують доводів захисника ОСОБА_1 - адвоката Зарицької К.Ю., а події, які зафіксовані на відео не відповідають обставинам, викладеним в адміністративному протоколі.
Далі, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що працівниками патрульної поліції, які склали відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушено право на захист, з огляду на таке.
Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При дослідженні судом відеозаписів з портативних відеореєстраторів БК 474445, 763250 встановлено, що ОСОБА_1 відразу після звернення до нього поліцейського наголосив на необхідності звернення за правовою допомогою та зателефонував адвокату Зарицькій К.Ю. Адвокат Зарицька К.Ю. у телефонній розмові з поліцейським на гучному зв`язку запитала адресу місця події та повідомила поліцейським, що прибуде протягом 15 хвилин. Поліцейський при цьому відповів, що будуть чекати адвоката. Однак, не зважаючи на це, ігноруючи повідомлення адвоката про виїзд та прямування на місце події, поліцейський одразу після закінчення розмови з адвокатом Зарицькою К.Ю. почав пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. На таку вимогу поліцейського Косяков І.О. повторно заявив, що чекає адвоката на місце події. У свою чергу поліцейський, після декількох пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння, повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений протокол за ст. 130 КУпАП і якщо ОСОБА_1 не буде отримувати копію протоколу, то його більше не затримують і він може бути вільний. Після цього, поліцейський пішов до службового транспортного засобу для складання протоколу за ст. 130 КУпАП.
Судом встановлено, що поліцейськими на місці події належним чином не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені чинним законодавством. 
Є достатні підстави вважати, що працівниками патрульної поліції, якими складено протокол відносно ОСОБА_1 та інші процесуальні документи у справі про адміністративне правопорушення, порушено та обмежено процесуальні права останнього, у тому числі право на захист. 
Встановлено, що на місці події 18.10.2025 ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою. Однак, інспектором патрульної поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги чим фактично відмовлено ОСОБА_1 в участі його адвоката.
Зазначене вище є грубим порушенням права на захист особи у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, адвоката.
Суд зауважує, що якщо особа під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виявила бажання скористатись правовою допомогою, то інспектор зобов`язаний вжити заходи щодо надання такої можливості.
Отримання правової допомоги особою, яка притягається до адміністративної відповідальності є гарантією і дотриманням інспектором порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Недотримання гарантій права на захист особи на первинній стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності ставлять під сумнів законність наступних дій проведених при оформленні події та складанні відповідного протоколу.
Також слід зазначити, що всі подальші події, такі як складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших адміністративних матеріалів відбувалося за відсутності ОСОБА_1 .
Далі, відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Положеннями п. 3 зазначеної Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно із п. 4 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Так, в адміністративному протоколі поліцейськими зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова.
Разом із цим, при дослідженні судом відеозаписів, вбачається, що поліцейські взагалі не повідомляють ОСОБА_1 про наявність у нього тих чи інших ознак алкогольного сп`яніння, як підставу для проходження огляду на стан сп`яніння.
Відтак, вказані у протоколі обставини щодо наявності у ОСОБА_1 певного переліку ознак алкогольного сп`яніння та неповідомлення ОСОБА_1 про такі ознаки, звертає на себе увагу суду та викликає сумнів у їх достовірності.
Суд зазначає, що описані в Інструкції ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, чітко повідомленими особі, а не удаваними, зробленими не з підстав того, що особа ймовірно може перебувати у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, як про це зазначив поліцейський у даному випадку.
Зазначені дії працівників патрульної поліції не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля.
Отже, працівниками патрульної поліції не було дотримано вимог п. 2, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
За таких обставин, зафіксовані у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не є об`єктивно встановленими ознаками, оскільки поза розумним сумнівом помилково зазначені особою, яка складала протокол, а тому суд дійшов висновку, що такі відомості протоколу не відповідають дійсності, є суб`єктивними та до них необхідно ставитись критично.
Крім не роз`яснення ОСОБА_1 з боку поліцейських підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, йому належним чином не роз`яснена також і процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Далі, як зазначено поліцейськими в адміністративному протоколі, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Разом із цим, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, так і в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, на відеозаписах відсутній та не зафіксований.
Отже, доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими відеозаписами зазначених подій, на яких не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
За наведених та досліджених судом доказів, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Закон виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності складу правопорушення, при цьому якщо відсутній хоча б один з елементів складу правопорушення, то відсутній склад правопорушення в цілому.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. 
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine).
Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Виходячи з викладеного вище, жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими, які склали протокол не надано, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні встановлено не було, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій.
Отже, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, є правові підстави для закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 7, 130, 247, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова. 
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя          О.О. Сугачова