Справа № 156/800/26
Провадження № 3/156/376/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності №2 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №968077 від 27.06.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 , 27.06.2026 року близько 09:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , яке виразилось у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, а також у завданні ляпаса по руці, чим було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство).
ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, у судове засідання не з`явився.
Однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом (п.7 ч.2 ст.129 Конституції України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 достовірно відомо про складення відносно нього протоколу про адміністратвине правопорушення та його розгляд у Іваничівському районному суді Волинської області. 
Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП, розглядаються протягом доби.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Судом вжито всіх необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та реалізації його права на участь при розгляді справи у суді, разом з цим, останній у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань з приводу протоколу не подав.
За таких обставин суд дійшов висновку, що причини неявки ОСОБА_1 до суду є неповажними та враховуючи встановлені законодавством строки для розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також положення ст.268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
У п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Згідно із п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство — це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство — форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №968077 від 27.06.2026 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті правопорушення та є джерелом доказової інформації;
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 в частині висловлювання на її адресу нецензурної лайки;
- письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , який факт конфлікту та образи потерпілої нецензурною лайкою визнав.
У частині вчинення психологічного насильства вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.
Водночас, оцінюючи матеріали справи в частині інкримінованого ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного характеру (завдання ляпаса по руці), суд дійшов висновку про недоведеність цієї обставини.
У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив застосування будь-якого фізичного впливу щодо ОСОБА_2 . Жодних інших належних, допустимих та об`єктивних доказів на підтвердження факту фізичного насильства (висновку судово-медичного дослідження, медичної довідки про наявність тілесних ушкоджень, показань очевидців події чи відеозапису) матеріали справи не містять, а особа, яка склала протокол, таких доказів суду не надала. 
При цьому, у своїх поясненнях ОСОБА_2 не зазначала про завдання їй ляпаса саме по руці.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
За таких обставин, керуючись принципом презумпції невинуватості, суд виключає з фабули правопорушення посилання на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного характеру.
Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності суд кваліфікує дії ОСОБА_1 як домашнє насильство психологічного характеру щодо потерпілої ОСОБА_2 , що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, який згідно з матеріалами справи раніше до адміністративної відповідальності не притягався, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність, та вважає за необхідне піддати правопорушника адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті, що становить 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом. Направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб є правом, а не обов`язком суду. 
Постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою суд вирішив направити порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється до суб`єкта, який згідно із законом відповідальний за виконання таких програм. 
Згідно із ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм.
Враховуючи обставини вчиненого правопорушення й те, що правопорушник вперше притягується до адміністративної відповідальності, його дії не мають систематичного характеру, суд не вбачає необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, відповідно до вимог статті 39-1 КУпАП.
Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн., стягнувши його на користь держави.
Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Волинські області/с Павлівка/21081100; код за ЄДРПОУ: 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA798999980313010106000003466.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665, 60 грн.
Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Волинського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.
Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н.Н. Комзюк