3/130/496/2026 
130/1997/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2026 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт № НОМЕР_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 687549 від 08.06.2026, 08.06.2026 близько 18:10, в с. Леляки Жмеринського району Вінницької області, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме відсутність слини в порожнині рота, зіниці очей не реагували на світло. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому порядку, в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.
16.07.2026 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, номер телефону, за яким можливо було викликати останнього в судове засідання відсутній, а тому повістка була направлена за адресою проживання, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», № повідомлення R067204481021. 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи є недоцільним, адже таке відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду справи.
Так, у статті 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП). Тим більше, що ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в разі – керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачають відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП доводиться протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, зокрема DVD-R диском з файлом, на якому міститься відеозапис з відмовою від освідування з бодікамери поліцейського.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суддя вважає справедливим накласти на адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
В той же час, згідно з ч. 3 ст. 30 КУпАП у разі, якщо особу, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Як слідує з матеріалів справи постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2025 у справі № 127/26785/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Постанова набрала законної сили 17.10.2025.
Крім того, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі № 127/28464/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Постанова набрала законної сили 02.12.2025.
Отже, при призначенні ОСОБА_1 остаточного стягнення в частині позбавлення права керування транспортним засобом необхідно приєднати невідбуту частину стягнення за постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2025 у справі № 127/26785/25, яка становить 10 місяців 5 днів позбавлення права керування транспортними засобами до розміру стягнення, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП, та невідбуту частину стягнення за постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/28464/25, яка становить 2 місяці 23 дні позбавлення права керування транспортними засобами до розміру стягнення, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто загальний строк становить 1 рік 28 днів.
Керуючись ст.ст. 33, 221, 252, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на одинадцять років 28 днів з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
У разінесплати правопорушникомштрафу увстановлений строк,постанова пронакладення штрафунадсилається дляпримусового виконання,у порядкуякого зправопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3-х місяців з моменту набрання нею законної сили.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ