Справа № 681/908/25
Провадження 2/681/16/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року 
Полонський районний суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Горщара А.Г.
з участю секретарів судових засідань Козюк Т.Р., Салюк Т.М.
позивачки, її представниці – адвокатки Босюк І.В., 
представників відповідача – адвокатів Казарця А.Г., Крижанівського О.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,-

встановив:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 135,7 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та по 1/2 частці на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0388 га та земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,0981 га, які розташовані тією ж адресою, та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.
Позов мотивований такими обставинами.
З 19 березня 1998 року по 29 червня 2004 року позивачка перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14.06.2003 ними було набуто у спільну сумісну власність майно: домоволодіння загальною площею 135,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1478295, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0388 га та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0981 га (0,0827 га+0,0154 га), що знаходяться за вище вказаною адресою. Сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільно нажитого майна, яке в силу норм Сімейного Кодексу України належить подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Реєстрація права власності за ОСОБА_2 створює умови для можливого порушення прав позивачки шляхом відчуження вказаного майна, а тому за захистом своїх прав ОСОБА_1 звернулась до суду.
Ухвалою судді від 29.07.2025 у зв`язку з виявленими недоліками позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руку, вказані недоліки позивачкою усунено у визначений судом строк.
12.08.2025 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
15.10.2025 до суду найшов відзив на позов, в якому представник відповідача адвокат Казарець А.Г. проти позову заперечив, посилаючи на те, що житловий будинок і земельні ділянки придбані за кошти ОСОБА_2 в той період, коли сторони разом не проживали. Просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності у три роки, оскільки шлюб між сторонами було розірвано в квітні 2004 року, а позов ОСОБА_1 пред`явлено лише в серпні 2025, тобто з пропуском такого строку та заявив клопотання про зупинення провадження у справі з підстав проходження відповідачем служби в ЗСУ.
18.11.2025 підготовче провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворений відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
27.05.2026 підготовче провадження в справі поновлено за клопотанням представника відповідача адвоката Крижанівського О.А.
Ухвалою суду від 18.06.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.
В ході судового розгляду позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з викладених в позовній заяві підстав та пояснила, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжили спільно проживати та підтримувати сімейні стосунки, в березні 2012 році у них народилась дочка ОСОБА_3 , в 2019 році разом їздили до санаторію.
Представниця позивачки адвокатка Салюк І.В. позов своєї довірительки підтримала, зазначила, що оскільки сторони спільно проживали після розірвання шлюбу, то в позивачки не було підстав вважати, що її права на спільне майно можуть бути порушені. Коли ж виникла можливість такого порушення ОСОБА_1 звернулась до суду, вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності.
Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Крижанівському О.А., який в судовому засідання не заперечив, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності як подружжю, проте просив відмовити в позові з мотивів, що позивачкою пропущено строк позовної давності, встановлений ст.72 СК України, початок якого, на його думку, слід обраховувати з часу розірвання шлюбу.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке.
Встановлено, що 19 березня 1998 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, який рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2004 року розірвано, про що 29 квітня 2004 роки видано відповідне свідоцтво (а.с.15,16).
14 червня 2003 року відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (а.с.11) на ім`я ОСОБА_2 придбано житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 1369 кв.м., надану для обслуговування житлового будинку – 388 кв.м. та для ведення особистого підсобного господарства – 981 кв.м., які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 зареєстрований як єдиний власник зазначеного домоволодіння та отримав державний акт на право приватної власності за землю (13,14).
Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати в спірному будинку однією сім`єю як чоловік та жінка, в 2012 році у них народилась спільна дитина дочка ОСОБА_3 , про що свідчать дані свідоцтва про її народження (а.с.63).
Вирішуючи підставність позову суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час придбання сторонами спірного будинку та земельних ділянок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. 
Згідно зі ст.28 зазначеного Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Приймаючи до уваги, що спірний житловий будинок та земельні ділянки придбані сторонами за договором купівлі-продажу у період перебування в шлюбі, тому зазначені об`єкти нерухомості являються спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, а відтак для позивачки належить 1/2 частки в цьому майні. 
Щодо позиції представника відповідача адвоката Крижанівського О.А. про застосування до пред`явленого позову строку позовної давності суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України  позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Загальним правилом, закріпленим у частині першій статі 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Стаття 72 СК України визначає застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Так, зокрема, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.  Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України).
Як встановлено судом шлюб між сторонами розірвано рішенням Полонського районного суду від 14 квітня 2004 року, про що 29 червня 2004 року видане відповідне свідоцтво.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка – ОСОБА_4 (а.с.63), вказана обставина сторонами не заперечується.
З наданої позивачкою виписки з її банківського рахунку (а.с.70) вбачається, що остання 19.02.2018 здійснювала оплату електропостачання за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок ОСОБА_2 . 
Наведені обставини свідчать, що ОСОБА_2 як титульний власник спірного житлового будинку та земельних ділянок не вчиняв будь-яких дій, котрі би порушували права ОСОБА_1 як співвласниці цього ж майна. 
Крім того, як вбачається з витягу з реєстру Понінківської територіальної громади від 07.06.2023 (а.с.10) ОСОБА_1 по даний час має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачем будь-яких дій щодо знаття позивачки з місця реєстрації у спірному житловому будинку відповідно до п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 № 265, які могли б свідчити про порушення прав ОСОБА_1 , не вчинено.
Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду(ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Таким чином, відлік позовної давності в даному випадку не можна розпочинати з моменту розірвання шлюбу між сторонами, на що посилається представник відповідача.
Будь-яких належних до допустимих доказів того, що права позивачки як співвласниці спірного майно були порушені до пред`явлення нею позову та заперечення відповідача проти пред`явлених позовних вимог матеріали справи не містять.
За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до пред`явлених ОСОБА_1 позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 3 789,13 грн (3 123,53 грн (за позовну вимогу про визнання права власності) + 665,60 грн (за заяву про забезпечення позову)).
Відповідно до положень ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Приймаючи до уваги, що від сторін та їх представників не подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а тому суд залишає дію накладення арешту на спірний житловий будинок, застосованого ухвалою цього ж суду від 04.02.2026 на строк дев`яносто днів з дня набрання цим рішенням законної сили.
Керуючись наведеним та ст.ст.81, 141, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на:
1/2 частку житлового будинку загальною площею 135,7 кв.м.,
1/2 частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,0388 га,
1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,0981 га,
які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 789 (три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн 13 коп. понесених судових витрат у виді судового збору.
Заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Полонського районного суду від 04.02.2026, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду учасник ами справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка –  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач –  ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: