ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/12351/26
провадження № 2-а/753/239/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Комаревцевої Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником Астаховою Мариною Ігорівною, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 через представника Астахову Марину Ігорівну звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 605 від 18.02.2026, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не отримував повістку №5869557 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 24.12.2025 о 14:00, а тому не знав і не міг знати про необхідність явки. Також позивач зазначає, що 18.02.2026 прибув до відповідача для розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак йому було повідомлено про неможливість розгляду справи та її перенесення. Попри це, постанову було винесено того ж дня за його відсутності. Крім того, позивач посилається на стан здоров`я, проходження медичного переогляду, наявність інвалідності, попередній висновок ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.06.2026 поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду, прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що 18.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №605, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності визначено те, що він не з`явився 24.12.2025 о 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою №5869557. У постанові зазначено, що повістку було направлено поштовим відправленням, яке повернулося відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
Водночас суд звертає увагу, що обов`язок доказування правомірності постанови покладається саме на суб`єкта владних повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом досліджено протокол №605 про адміністративне правопорушення від 03.02.2026. З протоколу вбачається, що його складено відносно ОСОБА_1 за фактом нібито неявки за повісткою №5869557 на 24.12.2025. У протоколі зазначено, що розгляд справи призначено на 18.02.2026 о 12:00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , каб. НОМЕР_1. У графі пояснень міститься рукописний запис позивача щодо розгляду справи 18.02.2026 за його участі.
Судом також досліджено відповідь АТ «Укрпошта» від 10.04.2026, згідно з якою рекомендований лист № R067056241938, направлений 16.12.2025, 17.12.2025 надійшов до відділення Київ-144, 18.12.2025 був виданий листоноші для доставки, а через відсутність адресата за місцем доставки до абонентської поштової скриньки було вкладено повідомлення про надходження відправлення. У подальшому, оскільки за одержанням відправлення протягом встановленого строку ніхто не звернувся, лист 31.12.2025 повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням строку зберігання.
Наведена відповідь АТ «Укрпошта» підтверджує факт руху поштового відправлення та його повернення, однак не підтверджує факту особистого вручення позивачу повістки №5869557, ознайомлення позивача зі змістом повістки, а також фактичного повідомлення його про дату, час, місце та мету виклику на 24.12.2025.
З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач зробив висновок про винуватість позивача фактично лише з факту повернення поштового відправлення. Разом з тим у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що позивач фактично отримав повістку або був належним чином обізнаний про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 саме на 24.12.2025 о 14:00.
Суд враховує, що склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає наявність вини особи. Для встановлення вини у неявці за викликом необхідно довести, що особа була належним чином повідомлена про виклик, знала або повинна була знати про обов`язок з`явитися у конкретні дату, час і місце, однак без поважних причин цього не зробила. За відсутності належних доказів повідомлення особи про виклик висновок про умисне або необережне невиконання військового обов`язку є передчасним.
Суд також бере до уваги, що в постанові №605 зазначено про отримання копії постанови 18.02.2026, однак підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у відповідній графі відсутній. Натомість на копії постанови міститься рукописна відмітка про вручення постанови 16.03.2026. Це узгоджується з доводами позивача про те, що фактично про винесення постанови він дізнався пізніше.
Матеріали справи також містять відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2026 №6723, якою позивачу повідомлено про відсутність підстав для перегляду постанови №605 та роз`яснено право її оскарження в судовому порядку. Зазначений доказ підтверджує, що позивач після отримання постанови вчиняв дії для з`ясування обставин її винесення та намагався врегулювати питання до звернення до суду.
Судом досліджено витяг з ІНФОРМАЦІЯ_2, сформований 18.04.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність III групи, встановлену до 12.01.2027, та відстрочку до завершення мобілізації за п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також судом досліджено витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 14.01.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності строком на один рік з 12.01.2026. Довідка ВЛК від 07.03.2022 містить висновок про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Довідка МСЕК від 04.03.2021 та виписка зі стаціонару за 2020 рік підтверджують наявність у позивача істотних медичних обставин, зокрема перенесене оперативне втручання та встановлення інвалідності.
Зазначені медичні документи самі по собі не є безумовною підставою для невиконання всіх обов`язків у сфері військового обліку, однак вони мають значення для оцінки обставин справи, оскільки підтверджують наявність у позивача особливого правового та медичного статусу, який відповідач повинен був перевірити і врахувати при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, судом досліджено довідку про місце реєстрації позивача та паспорт позивача, які підтверджують його анкетні дані та адресу проживання; ордер адвоката та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, які підтверджують повноваження представника; квитанцію про сплату судового збору у розмірі 665,60 грн; квитанцію ЄСІТС про доставку позову та доданих документів до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 01.06.2026.
Оцінюючи докази у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зокрема, не доведено, що позивач був належним чином повідомлений про виклик на 24.12.2025 о 14:00, отримав або фактично мав можливість ознайомитися з повісткою №5869557, а також не доведено його вину у неявці.
Суд також вважає істотним те, що оскаржувана постанова не містить достатнього аналізу доказів, якими підтверджується саме винна поведінка позивача. Посилання лише на повернення поштового відправлення не є достатнім для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, оскільки адміністративна відповідальність не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 7 КУпАП Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на користь особи, яку притягують до відповідальності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова №605 від 18.02.2026 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, якщо позов задоволено. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 665,60 грн, що підтверджується квитанцією, наявною у матеріалах справи.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241-246, 250, 257, 262, 286 КАС України, статтями 7, 210-1, 247, 251, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №605 від 18 лютого 2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Повний текст рішення виготовлено 13.07.2026

Суддя: Комаревцева Л.В.