Справа № 727/6135/26 
Провадження № 2/727/2262/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2026 року  Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді   Чебан В.М.
при секретарі    Миронюк Р.С.    
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», в інтересах якого діє його представник - Анохіна Ольга Олексіївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач АТ «ПУМБ», в інтересах якого діє його представник - Анохіна О.О., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до змісту якого представник позивача зазначає, що 28.12.2020 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1001780332501 шляхом підписання відповідачем заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн., а відповідач ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти у строки та порядку, визначені умовами договору та графіком платежів, а також сплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені договором платежі.
Крім того, 10.03.2021 року між тими ж сторонами було укладено Кредитний договір №1001833920601, також шляхом підписання відповідачем ОСОБА_1 відповідної заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 34428,00 грн. із зобов`язанням повернути вказану суму кредиту відповідно до встановленого графіка платежів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами та передбачені договором платежі.
Зазначає, що відповідач підписанням відповідних заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб погодився з умовами кредитування, у тому числі щодо розміру кредитів, строків їх повернення, процентної ставки, порядку здійснення платежів та сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка була погоджена сторонами.
Стверджує, що на виконання умов вищевказаних укладених сторонами кредитних договорів позивач перерахував на відкриті на ім`я ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» рахунки кредитні кошти, зокрема: 28.12.2020 року – у розмірі 30000,00 грн. та 10.03.2021 року – у розмірі 34428,00 грн., однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення та сплати передбачених договорами платежів у повному обсязі не виконав.
Вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його кредитних зобов`язань станом на 19.03.2026 року у нього утворилась заборгованість за вищевказаним Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року у розмірі 38687,92 грн., з яких: 25250,55 грн. – заборгованість за сумою кредиту, 11,47 грн. – за процентами та 13425,90 грн. – за комісією; та за вищезазначеним Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року – у розмірі 52907,13 грн., з яких: 31509,54 грн. – заборгованість за сумою кредиту, 14,13 грн. – за процентами та 21383,46 грн. – за комісією.
Зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за двома вищевказаними кредитними договорами становить 91595,05 грн.
На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року та за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року у загальному розмірі 91595,05 грн., а також понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/6135/26 (провадження №2/727/2262/26) за позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 
Представник позивача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від нього до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Богдан Н.О. в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від них до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у їх відсутності.
При цьому, відповідно до спрямованого до суду представником відповідача ОСОБА_1 - адвоката Богдан Н.О. відзиву на позов остання стверджує, що позивачем не вірно визначено розмір кредитної заборгованості відповідача.
Вказує, що при визначенні розміру заборгованості позивачем не враховано проходження відповідачем військової служби у лавах Збройних Сил України та передбачену законом заборону на нарахування процентів за користування кредитом у відповідний період.
Стверджує, що позивачем безпідставно включено до розміру заборгованості комісію за обслуговування кредитної заборгованості у загальному розмірі 34809,36 грн., оскільки останнім не визначено, які саме самостійні банківські послуги надавалися відповідачу за таку комісію, не розкрито їх змісту та не надано доказів фактичного надання таких послуг ОСОБА_1 .
Також вказує, що фактично вищезазначена комісія є платою за супроводження кредиту, ведення розрахунків та обслуговування кредитної заборгованості, тобто за дії, які банк здійснює у власних інтересах та які не є окремою послугою, замовленою відповідачем.
Зазначає, що надані позивачем суду копії документів неналежної якості, що, на думку представника відповідача, не дає можливості йому належним чином дослідити їх зміст та надати вищевказаним доказам відповідну правову оцінку.
Вказує, що кредитні договори були укладені сторонами у 2020 та 2021 роках, при цьому виконання зобов`язань за встановленими графіками платежів мало здійснюватися протягом 2021–2023 років, тоді як із позовом про стягнення заборгованості позивач АТ «ПУМБ» звернувся до суду лише у 2026 році, що, на думку представника відповідача, свідчить про пропуск позивачем установленого законом строку позовної давності.
З урахуванням викладеного представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Богдан Н.О. просить суд у задоволенні позову АТ «ПУМБ» відмовити в повному обсязі, а також застосувати до вищевказаних заявлених позивачем вимог наслідки спливу позовної давності.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надані сторонами докази та доводи, викладені у позовній заяві та відзиві на позов, вважає, що заявлені АТ «ПУМБ» позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 28.12.2020 року між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1001780332501 шляхом підписання останнім Заяви №1001780332501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою сторони погодили індивідуальні умови кредитування, розмір наданого кредиту, строк та порядок його повернення, розмір процентної ставки, а також інші платежі, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості (а.с.13 зворот).
Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору позивачем АТ «ПУМБ» було надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 30000,00 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою 0,01 відсотків річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % (897,00 грн.), із поверненням кредиту та сплатою передбачених договором платежів відповідно до погодженого сторонами графіка платежів (а.с.13 зворот).
Зазначені умови та правила також містяться в спрямованих до суду представником позивача паспорті споживчого кредиту (а.с.14) та в письмовій публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.17-23).
На виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором позивачем АТ «ПУМБ» 28.12.2020 року було перераховано вищевказані кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн. на відкритий на ім`я ОСОБА_1 рахунок в АТ «ПУМБ», що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією від 28.12.2020 року, в якій отримувачем коштів зазначено відповідача ОСОБА_1 , а у призначенні платежу безпосередньо вказано надання кредитних коштів за кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року (а.с.27).
Крім цього, судом встановлено, що 10.03.2021 року між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1001833920601 шляхом підписання останнім Заяви №1001833920601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою сторони погодили індивідуальні умови кредитування, розмір наданого кредиту, строк та порядок його повернення, розмір процентної ставки, а також інші платежі, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості (а.с.14 зворот).
Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору позивачем АТ «ПУМБ» було надано відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 34428,00 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою 0,01 відсотків річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99 % (1373,68 грн.), із поверненням кредиту та сплатою передбачених договором платежів відповідно до погодженого сторонами графіка платежів (а.с.14 зворот).
Зазначені умови та правила також містяться в спрямованих до суду представником позивача паспорті споживчого кредиту (а.с.15) та в письмовій публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.17-23).
На виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором позивачем АТ «ПУМБ» 10.03.2021 року було перераховано вищевказані кредитні кошти у розмірі 34428,00 грн. на відкритий на ім`я ОСОБА_1 рахунок в АТ «ПУМБ», що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією від 10.03.2021 року, в якій отримувачем коштів зазначено відповідача ОСОБА_1 , а у призначенні платежу безпосередньо вказано надання кредитних коштів за кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року (а.с.27 зворот).
При цьому, як вбачається з наданих позивачем суду розрахунків заборгованості (а.с.28-29, 30-31) та банківських виписок (а.с.32, 33) вбачається, що після отримання кредитних коштів відповідача ОСОБА_1 здійснював платежі на виконання зобов`язань за обома кредитними договорами, які зараховувалися банком у рахунок погашення відповідних складових заборгованості, однак у подальшому передбачені договорами платежі у повному обсязі не вносив, унаслідок чого в нього утворилась заборгованість за вищевказаними кредитними договорами.
Так, згідно з наданим позивачем суду розрахунком заборгованості відповідача за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року вбачається (а.с.28-29), що відповідачем із отриманих 30000,00 грн. кредитних коштів було погашено 4749,45 грн. основної суми боргу, у зв`язку з чим залишок заборгованості за кредитом становить 25250,55 грн., а з урахуванням нарахованих позивачем 11,47 грн. процентів за користування кредитом та 13425,90 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості загальний розмір заборгованості відповідача за цим договором станом на 19.03.2026 року визначено у сумі 38687,92 грн.
Крім цього, відповідно до наданого суду позивачем розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року (а.с.30-31) вбачається, що відповідачем із отриманих 34428,00 грн. кредитних коштів було погашено 2918,46 грн. основної суми боргу, у зв`язку з чим залишок заборгованості за кредитом становить 31509,54 грн., а з урахуванням нарахованих позивачем 14,13 грн. процентів за користування кредитом та 21383,46 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості загальний розмір заборгованості відповідача за цим договором станом на 19.03.2026 року визначено у сумі 52907,13 грн.
Таким чином, за розрахунком АТ «ПУМБ», загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за двома кредитними договорами станом на 19.03.2026 року становить 91595,05 грн.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 виникли правовідносини на підставі вищевказаних Кредитних договорів №1001780332501 від 28.12.2020 року та №1001833920601 від 10.03.2021 року, на виконання яких позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн. та 34428,00 грн. відповідно, а відповідач, отримавши вказані кошти та здійснивши часткове їх погашення, однак у повному обсязі кредит не повернув.
При цьому, наданими позивачем доказами, на переконання суду, підтверджено, що непогашений залишок основної суми кредиту за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року становить 25250,55 грн., а за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року – 31509,54 грн., відтак у цій частині наявність заборгованості відповідача перед банком є доведеною.
Разом з тим суд не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості в частині заявленої до стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частини 1 статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування» вбачається, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Частиною 5 статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При цьому, ЗУ «Про споживче кредитування» не встановлює абсолютної заборони на включення до загальних витрат за споживчим кредитом будь-яких комісій кредитодавця, однак можливість встановлення певної комісії сама по собі не означає правомірності покладення на споживача плати за послуги, які відповідно до закону повинні надаватися безоплатно, або за дії банку, зміст та обсяг яких у договорі належним чином не визначені.
До подібних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 22 червня 2026 року по справі № 947/21999/24 (провадження № 61-7521св25).
Водночас умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач має право безоплатно отримувати один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11 та частини 5 статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
До аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21), а також Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року по справі № 752/4008/20 (провадження № 61-11866св21).
При цьому, умовами укладених між сторонами кредитних договорів передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року – у розмірі 2,99 %, а за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року – у розмірі 3,99 %.
Разом з тим у вказаних договорах не наведено конкретного переліку самостійних додаткових чи супутніх банківських послуг, які надавалися відповідачу ОСОБА_1 саме за вказану щомісячну плату, не визначено їх змісту, обсягу та періодичності, а також не розмежовано платні послуги банку від інформації про стан кредиту, яку кредитодавець відповідно до частини 1 статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування» зобов`язаний надавати споживачу безоплатно.
Водночас позивачем не було надано суду відповідних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 щомісячно замовляв у банку будь-які додаткові послуги понад гарантований законом обсяг безоплатного обслуговування, а банк фактично надав йому такі послуги на суму заявленої до стягнення вищевказаної комісії.
При цьому, сам по собі факт зазначення розміру комісії у заяві про приєднання та графіку платежів не усуває необхідності перевірки відповідної умови на предмет її відповідності імперативним вимогам законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування.
За наведених обставин суд вважає, що положення Кредитних договорів №1001780332501 від 28.12.2020 року та №1001833920601 від 10.03.2021 року в частині покладення на відповідача обов`язку зі сплати щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а тому правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 нарахованої за цими договорами комісії у розмірі 13425,90 грн. та 21383,46 грн. відповідно, на переконання суду, відсутні.
Крім цього, оцінюючи обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,47 грн. за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року та 14,13 грн. за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року, суд вважає доводи представника відповідача щодо неправомірності їх нарахування частково обґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, відповідно до пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а також визначеним у цій нормі іншим категоріям військовослужбовців під час дії особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім прямо передбачених законом видів кредитних договорів. У чинній редакції Закону ця пільга зберігається для відповідних категорій військовослужбовців.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 року у справі №426/4264/19 звернув увагу, що право мобілізованого позичальника на зазначену пільгу має бути підтверджено належними документами, зокрема військовим квитком із відповідними службовими відмітками, довідкою про призов військовозобов`язаного на військову службу або іншими належними документами військової частини.
Так, із наданих стороною відповідача копії військового квитка ОСОБА_1 (а.с.68-69) та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2025 року (а.с.67) судом встановлено, що ОСОБА_1 09.03.2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а 28.04.2025 року був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу військової частини, тобто проходив військову службу у період з 09.03.2022 року по 28.04.2025 року.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у період проходження відповідачем ОСОБА_1 військової служби, тобто з 09.03.2022 року по 28.04.2025 року, проценти за користування кредитними коштами нарахуванню не підлягали відповідно до пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом з тим із наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року до початку проходження відповідачем військової служби залишилися несплаченими проценти у розмірі 1,56 грн., а за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року – у розмірі 1,66 грн., тоді як решта заявлених до стягнення процентів була нарахована, у тому числі, за період, коли відповідач проходив військову службу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення процентів лише у розмірі 1,56 грн. за першим кредитним договором та 1,66 грн. за другим кредитним договором, всього 3,22 грн., тоді як у частині стягнення решти процентів у загальному розмірі 22,38 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що доведеною та такою, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , є заборгованість за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року у розмірі 25252,11 грн., з яких 25250,55 грн. – непогашена сума кредиту та 1,56 грн. – проценти за користування кредитними коштами, а за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року – у розмірі 31511,20 грн., з яких 31509,54 грн. – непогашена сума кредиту та 1,66 грн. – проценти за користування кредитними коштами, що загалом становить 56763,31 грн.
Щодо клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, то суд зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність відповідно до статті 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому, при визначенні спливу позовної давності у спірних правовідносинах суд враховує особливості її перебігу, встановлені законодавцем у зв`язку із запровадженням карантину та воєнного стану. 
Так, пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України строки, визначені, зокрема, статтею 257 цього Кодексу, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню COVID-19, а з 30.01.2024 року відповідно до пункту 19 цього розділу перебіг позовної давності був зупинений на строк дії воєнного стану.
Водночас ЗУ №4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено, у зв`язку з чим з указаної дати перебіг позовної давності продовжився з урахуванням часу, що минув до його зупинення, а тому при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду наведені періоди продовження та зупинення позовної давності підлягають обов`язковому врахуванню.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2026 року по справі № 932/3042/24 (провадження № 61-4962св25).
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання – зі спливом строку виконання такого зобов`язання.
При цьому, як встановлено судом, вищевказаний Кредитний договір №1001780332501 від 28.12.2020 року було укладено строком на 24 місяці, а вищезазначений Кредитний договір №1001833920601 від 10.03.2021 року – також строком на 24 місяці, тобто строк кредитування за ними спливав відповідно у грудні 2022 року та березні 2023 року. 
Водночас на час виникнення та подальшого перебігу позовної давності за вимогами банку вже діяли наведені вище законодавчі положення щодо її продовження та зупинення.
Таким чином, з урахуванням періодів, протягом яких строки позовної давності були продовжені та їх перебіг був зупинений законом, на час звернення АТ «ПУМБ» до суду у 2026 році трирічна позовна давність за заявленими у цій справі вимогами, на переконання суду, не сплила, у зв`язку з чим підстави для застосування передбачених частиною четвертою статті 267 ЦК України наслідків спливу позовної давності відсутні, а відповідне клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.
При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача про те, що надані позивачем копії документів є неналежної якості та не дають можливості дослідити їх зміст, оскільки наявні у матеріалах справи документи є достатньо читабельними для встановлення їх змісту, реквізитів та обставин, на підтвердження яких вони подані.
Крім цього, представник відповідача є адвокатом та зареєстрованим користувачем підсистеми «Електронний суд», а відтак мав можливість ознайомитися з матеріалами справи в електронній формі, у тому числі з електронними примірниками поданих позивачем документів, які дають можливість більш детально дослідити їх зміст.
При цьому представником відповідача під час розгляду справи не заявлялося клопотань про надання для огляду оригіналів відповідних документів, витребування їх примірників належної якості чи надання додаткового часу для ознайомлення з ними, а тому саме по собі посилання у відзиві на неналежну якість окремих копій не спростовує їх змісту та не є підставою для відхилення таких доказів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ», в інтересах якого діє представник Анохіна О.О., до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, зокрема за Кредитним договором №1001780332501 від 28.12.2020 року – у сумі 25252,11 грн., з яких: 25250,55 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 1,56 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а за Кредитним договором №1001833920601 від 10.03.2021 року – у сумі 31511,20 грн., з яких: 31509,54 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 1,66 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Крім цього, з відповідача ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача АТ «ПУМБ» судовий збір у розмірі 1650,69 грн. (2662,40 х 0,62), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В: 
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», в інтересах якого діє його представник - Анохіна Ольга Олексіївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за Кредитним договором №1001780332501 від 28 грудня 2020 року в розмірі 25252,11 (двадцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) гривні (одинадцять) копійок, з яких: 25250,55 (двадцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень (п`ятдесят п`ять) копійок – заборгованість за тілом кредиту; 1,56 (одна) гривня (п`ятдесят шість) копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за Кредитним договором №1001833920601 від 10 березня 2021 року в розмірі 31511,20 (тридцять одна тисяча п`ятсот одинадцять) гривень (двадцять) копійок, з яких: 31509,54 (тридцять одна тисяча п`ятсот дев`ять) гривень (п`ятдесят чотири) копійки – заборгованість за тілом кредиту; 1,66 (одна) гривня (шістдесят шість) копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) судовий збір у розмірі 1650,69 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) гривень (шістдесят дев`ять) копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 07 серпня 2026 року.

СУДДЯ: