Справа № 204/3460/26
Провадження № 2-о/204/114/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді     Дубіжанської Т.О. 
за участю секретаря    Жеребцової В.Д.
за участю заявниці     ОСОБА_1 
за участю представника заявниці   ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В :

1 квітня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, у якій вона просила встановити факт постійного проживання  ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 із спадкодавцем – ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_5 є бабусею заявниці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_5 , єдиним спадкоємцем залишилась її дочка ОСОБА_4 - мати заявниці. За життя ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 не подавала, спадкова справа не відкривалась. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. 30 листопада 2023 року заявниця звернулась до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 . Заінтересована особа ОСОБА_3 та заявниця є рідними сестрами, тому 15 березня 2023 року, ОСОБА_3 також звернулась із заявою Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори від 30 листопада 2023 року, заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та 1/2 частку земельної ділянки. В зазначеній постанові державний нотаріус Хилько Л.А. посилається на те, що згідно довідки про склад зареєстрованих у жилому приміщення (будинку) осіб, померла ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою немає. Отже факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після померлої ОСОБА_5 ані поданою заявою, ані сумісною реєстрацією спадкодавця та спадкоємця не підтверджується. Аналогічну постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину отримала ОСОБА_3 (сестра заявниці), у зв`язку з тим, що їх матір не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 належним чином. Заявниця зазначає, що її мати ОСОБА_4 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з кінця березня 2021 року по день смерті спадкодавця – ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на протязі 8 місяців. Крім того, у березні 2021 року ОСОБА_4 поховала чоловіка та батька, а тому її мати ОСОБА_5 у віці 82 роки залишилась самотньою людиною, яка проживала одна в м. Апостолове. Наприкінці березня 2021 року ОСОБА_4 , з метою догляду за своєю хворою матір`ю, переїхала на постійне місце проживання в м. Апостолове. Мати і дочка проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, дочка піклувалась за матір`ю, займалась домашнім господарством, обробляла город, купляла ліки і медикаменти. Після смерті матері ОСОБА_4 займалась її похованням. У зв`язку з вищевикладеним, у заявниці виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в судовому порядку. Тому, вона вимушена звернутись до суду з даною заявою. 
У судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву, просила задовольнити її та встановити факт спільного постійного проживання.
Представник заявниці у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, та просила задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте до заяви про встановлення факту спільного проживання долучено заяву ОСОБА_3 , а якій вона зазначає, що дійсно з заявницею вони є рідними сестрами, встановлення факту спільного проживання їхньої матері ОСОБА_4 разом з їхньою бабусею ОСОБА_6 необхідно обом сестрам для отримання спадщини. Також зазначила, що у липні 2025 року вона потрапила у ДТП, через що з`явитись у судове засідання не зможе, заяву підтримала та просила розглядати без її участі.
Вислухавши заявницю, її представника, свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 02.04.1982 року районним відділом РАЦС Апостолівського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 14, батьками ОСОБА_7 є – ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 22).
ОСОБА_9 зареєструвала шлюб 27.045.1996 року з ОСОБА_10 і в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 22.10.1999 року відділом актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис № 107 (а.с. 3).
Від даного шлюбу народилися – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 26) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 27).
Після смерті ОСОБА_8 , спадкоємцем стала його дружина ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 05.11.2021 року, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 21).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 24).
Як вбачається з копії спадкової справи № 125/2023, 15 березня 2023 року ОСОБА_3 звернулась до третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 також звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2553. 
30 листопада 2025 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку тим, що згідно довідки про склад зареєстрованих у жилому приміщення (будинку) осіб, померла ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою немає. Отже факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після померлої ОСОБА_5 ані поданою заявою, ані сумісною реєстрацією спадкодавця та спадкоємця не підтверджується. 
Як зазначає заявниця у своїй заяві, за життя її мати ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 не подавала, спадкова справа не відкривалась.
Також заявниця зазначає, що її мати ОСОБА_4 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з кінця березня 2021 року по день смерті спадкодавця – ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на протязі 8 місяців. Крім того, у березні 2021 року ОСОБА_4 поховала чоловіка та батька, а тому її мати ОСОБА_5 у віці 82 роки залишилась самотньою людиною, яка проживала одна в м. Апостолове. Наприкінці березня 2021 року ОСОБА_4 , з метою догляду за своєю хворою матір`ю, переїхала на постійне місце проживання в м. Апостолове. Мати і дочка проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, дочка піклувалась за матір`ю, займалась домашнім господарством, обробляла город, купляла ліки і медикаменти. Після смерті матері ОСОБА_4 займалась її похованням.
На ім`я ОСОБА_4 , як користувачу місця поховання, видано свідоцтво про смерть від 09.12.2021 року, реєстраційний номер 238, про те, що остання здійснювала поховання померлої ОСОБА_5 (а.с. 36).
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив той факт, що з кінця березня 2021 року, ОСОБА_4 переїхала до своєї матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та доглядала її до дня смерті останньої, а також займалася похороном матері.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В даному випадку, визначені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини, підтверджуються належними та допустимими доказами, які вказують на те, що  ОСОБА_4 проживала на день смерті разом з ОСОБА_5 .
Враховуючи наведене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що  ОСОБА_4  проживала разом зі спадкодовецем  ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини, а тому її заява підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд – 

В И Р І Ш И В : 

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 із спадкодавцем – ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя      Т.О. Дубіжанська