Справа № 216/1823/25
Провадження № 2/216/373/26
РІШЕННЯ
іменем України

11 вересня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Стартановича Д.В.,
за участю: секретаря судового засідання Клименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №8 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

встановив: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладання договору позики №79539846, 05 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір Позики №79539846 (далі – Договір Позики). Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов?язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 20 Договору позики Цей Договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційної телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного під одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 29024 грн, з яких: 6272,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22752,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Щодо укладання кредитного договору №43237-01/2024 позивач зазначив наступне. 28 січня 2024 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №43237-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізит платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з ме отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВА КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно пп. 1.6. Кредитного договору. 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №20062024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20.06.2024 до Договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 27040,80 грн., з яких: 7496 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19544,8 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо укладання кредитного договору №07758-02/2024 позивач зазначив наступне. 05 лютого 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відповідачем було укладено кредитний договір №07758-02/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізити платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. Кредитного договору. 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24052024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18375,00 грн, з яких: 4900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13475,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо укладання кредитного договору №1441008 позивач зазначив наступне. Відповідач уклав із ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» Договір про надання споживчого кредиту №1441008 від 14 лютого 2024 року, в межах якого надав відповідачу кредит у гривні, а Відповідач зобов?язався одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов?язки передбачені Кредитним договором. 14.10.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №14102024 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК "ЄАПБ» зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 21967,50 грн, з яких: 2900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17617,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1450,00 грн - сума заборгованості за пенею. Щодо укладання кредитного договору №25029-01/2024 позивач зазначив наступне. 27 січня 2024 року між ТОВ «ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено кредитний договір №25029-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (д кредит), а Клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п.п. 3.3. п.3 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фак кількість календарних днів користування кредитом. При цьому процент користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першогого надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський раз вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24062024 у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №24062024 від 24.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11700 грн, з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7700 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за всіма кредитними договорами на свою користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження за його відсутності. 
Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представником відповідача – адвокатом Шелудько О.О. до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому вони заперечують стосовно позовних вимог посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту отримання кредитних коштів за вищевказаними договорами, зважаючи на зазначене, не надано належних доказів, які б підтверджували наявність заборгованості. Надані позивачем розрахунки заборгованості містять лише суму заборгованості (незмінну) та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, сум погашення заборгованості (в разі наявності та за умови їх належного підтвердження), які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Надані позивачем довідки про перераховані кошти на платіжну картку клієнта не є належним доказом для підтвердження факту надання їх первісними кредиторами і, відповідно, отримання Відповідачем грошових коштів на виконання умов кредитних договорів. З наданого суду документа вбачається, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданих Позивачем кредитних договорах відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Однак, дані листи не містять в собі інформації та доказів про приналежність платіжної карти « НОМЕР_1 » саме Відповідачу, а не іншій особі. Більш того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, всупереч викладених вище вимог Закону, реквізити повного карткового рахунку відповідача не зазначено, хоча номер картки не є конфіденційною інформацією, яку варто приховувати. Стосовно переходу прав вимог, зазначає, що згідно зі сталою практикою Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12). Разом з цим, згідно з п. 1.1 Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Позивачем, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав до третіх осіб-боржників. Оскільки договором факторингу та додатковими угодами не передбачено перехід прав вимоги за грошовими вимогами, які виникнуть в майбутньому, вважаємо, що до Позивача право вимоги за кредитним договором позики №79539846 від 05.02.2024 не перейшло, а тому підстав для стягнення заборгованості не має. Оскільки Позивач право вимоги відносно Відповідача, як боржника у зобов`язанні, не набуло, Позивач не має права вимагати від Відповідача сплати заборгованості за кредитним договором №79539846 від 05.02.2024. Крім того, представник відповідача зазначає, що надані Витяги з Реєстру боржників до Договорів факторингу не є належними доказами відступлення прав вимоги відносно Відповідача. Фактично, надані суду документи не є витягом з реєстру боржників, оскільки є лише довідкою/листом, на якому Позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу. Іншими словами, зазначені документи є лише суб`єктивним твердженням Позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах. Так само ці документи не є копіями оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину. У цих витягах зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору. Крім того, Позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження факту здійснення оплати (платіжні інструкції про перерахування коштів) Позивачем ціни продажу за відступлення права вимоги за кредитними договорами, що є предметом спору даної справи, на користь Первісного кредитора. Без належно здійсненої оплати ціни продажу за відступлення права вимоги за кредитними договорами, підписані Сторонами Акт прийому-передачі жодним чином не підтверджує, що відступлення права вимоги до Позивача було виконано, а відтак останній не мав жодного права вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними відносно Відповідача. За таких обставин, представник відповідача вважає, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та недоведеними, з огляду на: неподання Позивачем належних достатніх та допустимих доказів перерахування Позивачем грошових коштів та отримання їх Відповідачем відповідно до умов кожного кредитного договору, що є предметом розгляду даної справи; не надання доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність заборгованості Відповідача за кожним кредитним договором, що є предметом розгляду даної справи; не надання доказів обґрунтованості заявлених сум заборгованості, які б можна було покласти в основу задоволення вимог Позивача про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором, що є предметом розгляду даної справи; не надання доказів належного відступлення до Позивача від Первісних кредиторів прав вимоги відносно Відповідача за кожним кредитним договором, що є предметом розгляду даної справи. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені ним позовні вимоги, і у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача про стягнення заборгованості.
Представником позивача не надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором, а також Законом України «Про захист прав споживачів».
Судом встановлено, що відповідач у різний період часу уклав ряд договорів позики/кредиту з фінансовими компаніями, а саме:
- з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 05.02.2024 за №79539846 договір позики, за умовами якого отримав кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 2,5% в день за користування кредитом, та 2,7% за день за понадстрокове користування позикою (її частиною). Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № НОМЕР_1 ;
- з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 28.01.2024 за №43237-01/2024 кредитний договір, за умовами якого отримав кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 120 днів з кінцевою датою повернення 26.05.2024, зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 2,5% в день (фіксованою), що застосовується в межах строку кредитування, визначеного у п.1.2 договору. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № НОМЕР_2 (п.1.6 договору);
- з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 05.02.2024 за №07758-02/2024 кредитний договір, за умовами якого отримав кредит у розмірі 4900,00 грн строком на 120 днів з кінцевою датою повернення 03.06.2024, зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 2,5% в день (фіксованою), що застосовується в межах строку кредитування, визначеного у п.1.2 договору. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № НОМЕР_3 (п.1.6 договору);
- з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 14.02.2024 за №1441008 договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого отримав кредит у розмірі 2900,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 2,5% в день що застосовується в межах строку кредитування, визначеного у п.1.4 договору. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № НОМЕР_1 (п. 2.1 договору);
- з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 27.01.2024 за №25029-01/2024 договір про надання фінансового кредиту, за умовами якого отримав кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 100 днів з кінцевою датою повернення 05.05.2024, зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 2,5% в день (фіксованою), що застосовується в межах строку кредитування, визначеного у п.1.2 договору. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника з використанням картки № НОМЕР_1 (п.1.6 договору).
При укладенні кожного із вищевказаних договорів, відповідач був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту до кожного з договорів, який містить деталізовану інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Свідченням цьому є наявність у паспортах електронного підпису позичальника у формі одноразового ідентифікатора.
Свої зобов`язання за кредитними договорами кредитори виконали належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач у порушення умов договорів, свої зобов`язання не виконав належним чином в обумовлені строки, в результаті чого утворилась заборгованість:
- за кредитним договором №79539846 від 05.02.2024 у розмірі 29024,00 грн, з яких: 6272,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22752,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею;
- за договором №43237-01/2024 від 28.01.2024 у розмірі 27040,80 грн, з яких: 7496 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19544,8 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за договором позики №07758-02/2024 від 05.02.2024 у розмірі 18375,00 грн, з яких: 4900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13475,00 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором №1441008 від 14.02.2024 у розмірі 21967,50 грн, з яких: 2900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17617,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1450,00 грн - сума заборгованості за пенею;
- за кредитним договором №25029-01/2024 від 27.01.2024 у розмірі 11700 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7700 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.
Первісні кредитори ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», кожен окремо у різний проміжок часу, уклали з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договори факторингу, у відповідності до умов яких передали (відступили) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні їм права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за укладеними із відповідачем, а саме:
- за кредитним договором позики №79539846 від 05.02.2024, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у загальному розмірі відступлених вимог 29024,00 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, додаткової угоди № 2 від 28.07.2021, додаткової угоди №7 від 13.06.2022, додаткової угоди №34 від 19.08.2024;
- за договором про надання фінансового кредиту №43237-01/2024 від 28.01.2024, укладеним з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», у загальному розмірі відступлених вимог 27040,80 грн за договором факторингу №20062024 від 20.06.2024;
- за договором про надання фінансового кредиту №07758-02/2024 від 05.02.2024, укладеним з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», у загальному розмірі відступлених вимог 18375,00 грн за договором факторингу №24052024 від 24.05.2024;
- заборгованість за кредитним договором №1441008 від 14.02.2024, укладеним з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», у загальному розмірі відступлених вимог 21967,50 грн за договором факторингу №14102024 від 14.10.2024;
- за кредитним договором №25029-01/2024 від 27.01.2024, укладеним з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», у загальному розмірі відступлених вимог 11700,00 за договором факторингу №24062024 від 24.06.2024.
Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів та неналежного виконання зобов`язання за укладеними договорами позичальником в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування встановлено матеріалами справи, у зв`язку з цим, позивач вправі вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитними договорами та відсотків за користування кредитними коштами, у межах строку кредитування.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем та його представником, відповідачем укладено договори з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП».
Зазначені договори укладено в електронній формі, а тому є чинними.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини 4 статті 263 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що наведені вище договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідають вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору, й доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.
Підписавши вказані договори, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП».
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
При цьому, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20 (провадження № 61-2904св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Кредитодавці ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої обов`язки за кредитними договорами виконали у повному обсязі.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів та непогашення простроченої заборгованості підтверджується змістом самих договорів та довідками ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про рух коштів по кредитам, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що надані позивачем розрахунки суми боргу за кредитними договорами не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами.
Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Представник відповідача, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з позовною заявою, вказував на те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, однак, наголошуючи на відсутності доказів наявності заборгованості за отриманими ним коштами, які за умовами договорів перераховувались в безготівковій формі на платіжну банківську картку, не надав суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту погашення ним заборгованості у повному обсязі, враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою.
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Отже, в даному випадку надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитних договорів та наявності у відповідача відповідного розміру заборгованості, при цьому відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано.
Спірні договори про споживчий кредит та позику та їх умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем на користь первісних кредиторів матеріали справи не містять.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Первісні кредитори ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», кожен окремо у різний проміжок часу, уклали з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договори факторингу, у відповідності до умов яких передали (відступили) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні їм права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за укладеними із відповідачем , а саме:
- за кредитним договором позики №79539846 від 05.02.2024, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у загальному розмірі відступлених вимог 29024,00 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, додаткової угоди № 2 від 28.07.2021, додаткової угоди №7 від 13.06.2022, додаткової угоди №34 від 19.08.2024;
- за договором про надання фінансового кредиту №43237-01/2024 від 28.01.2024, укладеним з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», у загальному розмірі відступлених вимог 27040,80 грн за договором факторингу №20062024 від 20.06.2024;
- за договором про надання фінансового кредиту №07758-02/2024 від 05.02.2024, укладеним з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», у загальному розмірі відступлених вимог 18375,00 грн за договором факторингу №24052024 від 24.05.2024;
- заборгованість за кредитним договором №1441008 від 14.02.2024, укладеним з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», у загальному розмірі відступлених вимог 21967,50 грн за договором факторингу №14102024 від 14.10.2024;
- за кредитним договором №25029-01/2024 від 27.01.2024, укладеним з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», у загальному розмірі відступлених вимог 11700,00 грн за договором факторингу №24062024 від 24.06.2024.
Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягам з реєстру боржників і прав вимог, які належно засвідчені, підтверджується перехід права вимоги до позивача.
Тобто, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за наведеними вище договорами, й доводи наданого відзиву на позовну заяву в цій частині їх не спростовують.
При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів виконання зобов`язань, ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем, не надано, а тому суд вважає, що відповідач умови кредитних договорів та договорів позики не виконує, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та заборгованість за пенею.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Встановлено, що нарахування відсотків за наведеними вище договорами здійснено в межах строку, узгодженого сторонами, й у відзиві відповідач наведеного не спростував.
Разом з цим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні установлено з 24 лютого 2022 року на всій території України воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і триває на теперішній час.
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли у 2024 році, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості та відсотків за договором підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2987,39 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 81, 89, 128, 131, 136, 141, 247, 258-259, 263, 265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1048, 1049 ЦК України, суд –
ухвалив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: 
- за кредитним договором №79539846 від 05.02.2024 у розмірі 29024,00 грн, з яких: 6272,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22752,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 
- за договором №43237-01/2024 від 28.01.2024 у розмірі 27040,80 грн, з яких: 7496,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19544,8 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за договором позики №07758-02/2024 від 05.02.2024 у розмірі 18375,00 грн, з яких: 4900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13475,00 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором №1441008 від 14.02.2024 у розмірі 20517,50 грн, з яких: 2900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17617,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 
- за кредитним договором №25029-01/2024 від 27.01.2024 у розмірі 11700 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7700 грн - сума заборгованості за відсотками.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2987,39 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
-позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, код ЄДРПОУ 35625014, п/р № НОМЕР_4 в АТ «ТАСкомбанк»;
-відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя      Д.В.СТАРТАНОВИЧ