РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/13875/23
Номер провадження 2/495/4588/2025
27 серпня 2026 року | м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Гелла С.В.
за участю секретаря Дущенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Молодіжненська сільська рада Овідопольського району Одеської області про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,
ВСТАНОВИВ:
21 грудня 2023 року представник Маяківської сільської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Єфремової Алли Володимирівни від 08.07.2016 № 15373811, за яким за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстроване право власності на дачний будинок загальною площею 45,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001.
Стислий виклад позиції позивача
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що будівництво та державна реєстрація спірного будинку проведена із порушенням норм чинного законодавства, зокрема Водного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
По-перше, позивач зазначає, що спірний дачний будинок самочинно збудовано в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, щодо якої у відповідності до наведених положень законодавства встановлений особливий правовий режим використання.
По-друге, рішенням державного реєстратора Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Єфремової Алли Володимирівни від 08.07.2016 № 15373811 за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на дачний будинок загальною площею 45,8 кв. м., що розташований в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001.
У технічному паспорті відповідача на спірний дачний будинок, виданому 03.07.2015 ФОП ОСОБА_2 , який став підставою для реєстрації права власності, зазначено, що дачний будинок збудовано у 1991 році, що фактично не відповідає дійсності.
Технічний паспорт, на підставі якого зареєстровано право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права за ОСОБА_1 .
Відповідач не міг бути власником (користувачем) земельної ділянки, наданої Біляївській РО УТМР для розміщення єгерського пункту «Хатки», що знаходяться у користуванні організації з 1969 року, оскільки така земельна ділянка надавалась у 2004 році.
Саме з огляду на викладені обставини представник позивача і звернувся до суду за захистом своїх прав.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
26 грудня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області цивільну справу передано за підсудністю Біляївському районного суду Одеської області.
15 лютого 2024 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року цивільну справу надіслано за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
06 травня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Анісімова Н.Д., відкрито загальне провадження по справі.
11 червня 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволення позовних вимог повністю.
12 червня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області.
26 червня 2024 року представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
На підставі розпорядження від 26.11.2025 № 2039 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.
Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року справа прийнята до провадження судді Гелла С.В. 
12 серпня 2026 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
У судове засідання, призначені на 13 лютого 2026 року, 16 квітня 2026 року, 20 травня 2026 року, 12 серпня 2026 року та 27 серпня 2026 року представник позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази по справі, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001, площею 2,158 га, належить на праві комунальної власності Маяківській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Вказана земельна ділянка перебуває у користуванні Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок згідно договору оренди, укладеного 20.09.2004 строком на 49 років, зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2004 № 259. 
Договором суборенди земельної ділянки від 27 серпня 2014 року частина земельної ділянки, площею 0,0215 га, що знаходиться за адресою: 47 км траси Одеса-Ізмаїл, Одеська область, Білгород-Дністровський район, кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, Біляївською районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок надана в суборенду ОСОБА_1 .
Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.11.2023 № 356276856 дачний будинок загальною площею 45,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, площею 0,0215 га, належить ОСОБА_1 на праві власності.
Документи, подані для державної реєстрації: висновок, серія та номер: 983, виданий 24.12.2015, видавник: Відділ містобудування та архітектури Білгород-Дністровської районної державної адміністрації; рішення Удобненської сільської ради про присвоєння адреси для дачного будинку, серія та номер: 24, виданий 29.02.2016, видавник: Удобненська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області; технічний паспорт, серія та номер: 1366, виданий 03.07.2015, видавник: інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 , відмітка про проведення технічне обстеження; договір суборенди. 
Технічний паспорт на спірний дачний будинок виготовлений 03.07. 2015 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 .
Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ст. 78 ЗК України).
Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.
Так, судом встановлено, що земельна ділянка, на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості належить на праві комунальної власності Маяківській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Маяківської сільської ради.
Аргументуючи позовні вимоги представник позивача вказував, що дачний будинок збудований у межах прибережної захисної смуги ріки Дністер.
Позивач також стверджує, що відповідач збудувавши дачний будинок та зареєструвавши право власності на нього, порушив вимоги законодавства та вчинив перешкоди власнику (позивачу) у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001.
Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Зазначеному кореспондує також припис ст. 152 ЗК України, згідно з яким держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.
Водночас, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права.
Тобто спосіб захисту, який, враховуючи характер спірних правовідносин та обставини справи, здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні) (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 910/12832/21).
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 923/364/19 та від 16 червня 2020 року у справі № 904/1221/19.
Враховуючи викладене, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Верховний Суд у складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 495/8567/16- ц у постанові від 26 травня 2022 року вказав, що під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України).
Зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.
У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.
Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 487/2593/20.
Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
У справі, що розглядається представник Маяківської сільської ради звернувся із вимогою скасувати рішення державного реєстратора Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 08.07.2016 № 15373811, за яким за відповідачем зареєстровано право власності на дачний будинок.
Так, відповідно до статті 181 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Зі змісту ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 листопада 2020 року по справі № 910/7648/19.
Натомість, позивачем не заявлено інших, окрім скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок за відповідачем, вимог.
Суд вважає, що скасування рішення державного реєстратора жодним чином не призведе до відновлення порушених прав Маяківської сільської ради, а також не допоможе уникнути повторного звернення до суду з метою захисту прав.
А отже, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним та не відповідає принципу процесуальної економії.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).
Враховуючи викладені обставини, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Маяківської сільської ради не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. ст. 16, 391 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 152 ЗК України, ст. 12, 13, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволені позовних вимог Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області про скасування рішення про державну реєстрацію речового права - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області, ЄДРПОУ 04377747, адреса: 67654, Одеська область, Одеський район, село Маяки, вул. Богачова, будинок 99 .
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя           С.В. Гелла