ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року | Справа №160/4688/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладені у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 19.11.2025 №046350021200 протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.11.2025 №046350021200;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання та роботи з 05.03.2004 по 24.02.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання та роботи з 11.04.2005 по 21.01.2014 та з 01.08.2022 по 29.10.2025, з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким прийнято спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення мотивоване відсутністю необхідного пільгового стажу. З підставами відмови в призначенні пенсії позивач не згодний та вважає, що має достатній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже, рішення про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №046350021200 від 19.11.2025 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначив, що згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2021 рік по грудень 2021 року включно підприємство ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ВАТ «Лисичанськвугілля» не сплачувало страхові внески, лише відомості про «спец стаж», за січень-лютий 2022 року відсутні взагалі відомості як про сплату заробітної плати так і про сплату страхових внесків, та відомостей про «спец стаж». Пільговий стаж заявника становить: на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 (25 років) - 7 років 11 місяців 29 днів (з зарахуванням роботи підземні, професії за Постановою №202); робота, як працівника підземних, провідних професій (20 років) - 4 роки 2 місяці 20 днів; робота за Списком №1 - 9 років 9 місяців 26 днів (з зарахуванням провідних професій та професій за Постановою №202). За результатами розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 05.09.2000, оскільки на титульній сторінці відсутня дата народження, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.01.2011 по 31.07.2020, оскільки не надано довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній передбачену Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (додаток №5), та відсутні дані про атестацію робочих місць в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. З огляджу на викладене, вважає, що права позивача спірним рішенням не порушено, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення позовної заяви. 
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, заперечив, позовні вимоги підтримав та просив суд позовну заяву задовольнити. 
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.11.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким прийнято рішення від 19.11.2025 №046350021200, яке мотивоване наступним:
«Вік заявника: 43 роки 9 місяців 7 днів.
Необхідний вік згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить: незалежно від віку.
Загальний страховий стаж заявника становить: 20 років 0 місяців 14днів.
Згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахті рудників та в металургії, – за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим способом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), – за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацом першим і п`ятнадцятим – двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої ст. 26 цього Закону: чоловікам – на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). Довідки видаються на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно абз. 7 п. 20 Постанови 637 від 12.08.1993: у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пільговий стаж заявника становить:
на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 (25 років) - становить 7 років 11 місяців 29 днів (з зарахуванням роботи підземні, професії за пост. № 202);
робота, як працівника підземних, провідних професії становить (20 років) - 4 роки 2 місяці 20 днів;
робота за списком №1 – 9 років 9 місяців 26 днів (з зарахуванням провідних професій та професій за пост 202).
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано:
Періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.09.2000, оскільки на титульній сторінці відсутня дата народження, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.
За доданими документами до пільгового стажу не зараховано:
період роботи з 01.01.2011 по 31.07.2020, оскільки не надано довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, передбачену Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (додаток №5), та відсутні дані про атестацію робочих місць в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах».
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу за провідною професією «учень прохідника», «прохідник» періоди роботи з 11.04.2005 по 21.01.2014, з 01.08.2022 по 29.10.2025 з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8, відповідно до якого 1 рік на провідних роботах зараховується за 1 рік 3 місяці пільгового стажу роботи.
Для отримання додаткових роз`яснень щодо зарахування вищезазначених періодів навчання та роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 12.12.2025.
Листом від 22.12.2025 № 45419-50666/П-03/8-2000/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що періоди пільгового стажу за час роботи на Шахті імені Д.Ф. Мельникова, яка розташована на тимчасово окупованій території України, зараховано згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Згідно Порядку №637 у випадку відсутності відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, необхідно надати уточнюючу пільгову довідку підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постановах від 31.05.2022 у справі №227/2654/17, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 12.12.2019 у справі №423/405/17 та від 26.03.2020 у справі № 264/2643/17.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно з п. 58-62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), щодо проведення атестації робочого місця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1. На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.
При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, непроведення, несвоєчасне або неналежне проведення атестації робочого місця не може позбавити позивача права на соціальний захист, передбачений ст. 46 Конституції України.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
На час роботи позивача діяли Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що діяла до 16.01.2003, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, що діяв до 24.06.2016, та Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, які містять розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень», у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років», до посад, віднесених до працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працював та навчався на наступних роботах, які дають право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ВАТ «Лисичанськвугілля»: з 05.03.2004 по 24.02.2022 за професіями з повним робочим днем під землею «учень гірника підземного», «гірничий підземний», «учень прохідника підземного», «прохідник підземний», «гірничий майстер підземний».
Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 08.10.2010 №22-2 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (втратив чинність 03.12.2013), наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 (втратив чинність 14.04.2014), наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (втратив чинність 28.12.2020), наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2020 №814, код підстави виплати заробітної плати за оспорювані періоди роботи з 2005 року по 2022 року:
«ЗПЗ013А1» – працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, – за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки – після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам (сторінки 6-9 довідки форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу»).
«ЗПЗ014А1» – працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років (сторінки 6-9 довідки форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу»).
«ЗПЗ014А2» – працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років (сторінки 6-9 довідки форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу»).
Враховуючи вищевикладене, трудова книжка, інші докази, що містяться у матеріалах справи, приписи чинного на час спірних правовідносин законодавства, у повній мірі підтверджують виконання робіт у період з 05.03.2004 по 24.02.2022 з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 роботи у підземних умовах з повним робочим днем відповідають вимогам цього нормативного акта.
Суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працює особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 22.08.2024 у справі №160/18173/23.
Щодо зарахування періодів роботи до 24.02.2022 суд врахує наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який подовжено по теперішній час.
ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ВАТ «Лисичанськвугілля» перебуває у м. Лисичанськ Луганської області.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», м. Лисичанськ Луганської області тимчасово окуповано 03.07.2022 (шифр у наказі UA44120050010021900).
Як зазначено позивачем у позовній заяві, у зв`язку з інтенсивними бойовими діями підприємство у терміновому порядку видало трудові книжки працівникам, а позивач був змушений виїхати до м. Павлоград Дніпропетровської області, стати на облік як внутрішньо переміщена особа 23.06.2022 та з 01.08.2022 працевлаштуватися до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу».
Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я позивача за 2021 рік по грудень 2021 року включно підприємство ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» ВАТ «Лисичанськвугілля» виплачувало заробітну плату, але не сплачувало страхові внески, лише відомості про «спецстаж», а за січень–лютий 2022 року відсутні взагалі відомості як про сплату заробітної плати, так і про сплату страхових внесків та відомостей про «спецстаж». При цьому, як зазначалося вище, виникли обставини у вигляді військової агресії російської федерації проти України, які не залежать від дій позивача.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.
За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкта для їх нарахування.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал.
Враховуючи вищевикладене, наявність у підприємства, де працювала особа, заборгованості зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи, за який не сплачено (не обліковуються) страхові внески, до трудового стажу працівника, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків, нарахованих із заробітної плати цієї особи. Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).
Отже, позивач не може нести відповідальність за несплату або неналежну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 01.11.2018 у справі № 199/1852/15-а.
Отже, несплата або неналежна сплата страхових внесків не є підставою для відмови позивачу у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу.
Щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу як провідні професії з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8, суд зазначає наступне.
Як зазначалося вище, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Отже, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розділяє професії на дві категорії:
Непровідні професії зі шкідливими умовами праці (далі - непровідні професії) - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Такі професії визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку при наявності 25 років стажу такої роботи.
Працівники провідних професій з особливо шкідливими умовами праці на таких роботах (далі - провідні професії): робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень). Такі професії визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку при наявності 20 років стажу такої роботи.
Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв постанову №81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою на виконання постанови Верховної Ради України від 6 грудня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» постановив у п. 1 міністерствам і відомствам України розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно з додатком.
Додаток містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який, у свою чергу, у розділі II містить документи, що затверджуються міністерствами.
Серед цих документів є Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону), виконавцем визначено Мінсоцзабез України, строк виконання - березень 1992 р.
Означена постанова Кабінету Міністрів України є чинною.
Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на теперішній час - ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: «Кожного повного року роботи гірником очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці».
Згідно з листом Міністерства соціальної політики України № 1209-27 від 12.09.2018, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.
Отже, при визначенні права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен керуватися також Роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.
Постановою від 08.07.2021 у справі № 212/1743/17-а Верховний Суд також залишив без задоволення касаційну скаргу пенсійного органу, підтвердивши необхідність застосування Роз`яснення № 8, що, у тому числі, було підставою для задоволення позову.
Висновки про необхідність застосування Роз`яснення № 8 викладено і в постанові Верховного Суду від 18.11.2024 у справі № 200/1009/24.
Відповідно до трудових книжок серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 позивач працював на провідних професіях:
ВП «Шахта ім. Д.Ф. Мельникова» ВАТ «Лисичанськвугілля»:
з 11.04.2005 по 21.01.2014 - «учень прохідника», «прохідник підземний» з повним робочим днем під землею (провідні професії - Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в).
ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу»:
з 01.08.2022 по 29.10.2025– «учень прохідника», «прохідник» з повним робочим днем в шахті (провідні професії - Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в).
Отже, періоди роботи та навчання з 11.04.2005 по 21.01.2014 та з 01.08.2022 по 29.10.2025 повинні бути зараховані до провідних професій «учень прохідника», «прохідник» (Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.
У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Конституційний принцип верховенства права знайшов своє закріплення та був деталізований у статтях 2, 6 та 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), які передбачають, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права; суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ).
Слід зазначити, що стаття 6 КАС України, на відміну від статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, унормовуючи обов`язок суду при вирішенні справи керуватися принципом верховенства права, окремо акцентує увагу на визначенні суті цього принципу: «людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави».
У пунктах 11 та 75 Висновку № 11 (2008) Консультативної Ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» зазначено про те, що до числа зовнішніх показників, від яких залежить якість судового рішення, відноситься якість законів, прийнятих законодавчими органами (зокрема, досконалість написання проєктів законів або чіткість у змісті законів, а також відсутність порушень процесуальних правил).
Як зазначено у спеціальному Дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою «Мірило правовладдя» («Rule of law checklist», розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 11– 12 березня 2016 року), поняття «право» (law) охоплює не лише конституції, міжнародне право, статутне право та підзаконні акти, а й також – де доречно – суддєстворене право (judge-made law), як-то норми загального права, всі з яких є зобов`язальної природи. Будь-який припис права має бути доступним і передбачуваним (рішення ЄСПЛ у справах «Achour v. France», заява № 67335/01, п. 42; «Kononov v. Latvia» [ВП], заява № 36376/04, п. 185).
Крім того, Венеційська Комісія виходить з того, що перешкоди для дієвого виконання приписів актів права можуть виникати не лише внаслідок незаконної чи недбалої дії з боку органів влади, але й через те, що якість законодавства унеможливлює таке виконання. Тому надзвичайно важливим є те, щоб ще до ухвалення приписів актів права було здійснено їх оцінювання на предмет можливості їх практичного виконання, а також щоб мала місце перевірка вже після їх ухвалення на предмет того, чи їх може бути застосовано або ж чи їх застосовано в дієвий спосіб. Це означає, що коли йдеться про правовладдя, то має здійснюватися оцінювання законодавства ex ante та ex post. Ідея правовладдя передбачає систему чітких та передбачуваних приписів права, відповідно до яких кожному належить право на ставлення до нього з боку всіх суб`єктів ухвалення рішень на основі гідності, рівності й розумності та відповідно до приписів права.
Зокрема у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 442/456/17 (провадження № 11-860апп18) Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи відступ від позиції Верховного Суду України, вказала на те, що цей Суд при ухваленні постанови від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15-а віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, а звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а (провадження № 11-611апп18) Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, також врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірного рішення відповідача як протиправного та зарахування спірних періодів роботи до страхового та пільгового стажу позивача. 
Разом із тим, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача, оскільки його права порушено саме спірним рішенням.
З огляду на викладе, враховуючи необхідність зарахування до страхового та пільгового стажу позивача спірних періодів, розрахунку стажу останнього, керуючись наявністю дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України з питань призначення пенсії, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн, відтак, сума судового збору 532,48 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.11.2025 №046350021200 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання та роботи з 05.03.2004 по 24.02.2022.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання та роботи з 11.04.2005 по 21.01.2014 та з 01.08.2022 по 29.10.2025, з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька