ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 910/4576/26

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,
розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" (04210, м. Київ, просп. Володимира Івасюка (попередня назва - Героїв Сталінграду), буд. 25, кв. 129; код ЄДРПОУ 36994262)
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19-А, приміщення 229; код ЄДРПОУ 44942795)
про стягнення 22 080,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" 22 080,00 грн заборгованості за отриманий товар згідно Угоди № 1 від 30.10.2023 про доповнення до Договору № 48 від 06.10.2023.
В обґрунтування позову покликається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 48 від 06.10.2023 та Угодою № 01 від 30.10.2023 в частині повної та своєчасної сплати заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної № 338 від 31.10.2023.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" про стягнення 22 080,00 грн заборгованості передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.
25.05.2026 матеріали справи надійшли до Господарського суду Одеської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026, були передані на розгляд судді Волкову Р. В.
Ухвалою від 29.05.2026 справу № 910/4576/26 прийнято до провадження, позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду заяви в порядку усунення недоліків, із зазначенням щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
01.06.2026 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою від 08.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4576/26, справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами, встановлено сторонам строки для подання до суду заяв по суті справи, а також повідомлено відповідача про передбачений частиною шостою статті 6 Господарського процесуального кодексу України обов`язок зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через вказану систему або її окрему підсистему (модуль).
Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1-3, 5, 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Ухвалу про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19-А, приміщення 229. Втім, поштове відправлення з трек-номером R067195648090 повернулося до суду як невручене. Суд перевірив причини невручення на офіційному сайті АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/) та встановив, що причиною невручення є відсутність адресата за вказаною адресою.
Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд зауважує, що, виходячи зі змісту диспозитивних положень пунктів 1-5 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення може бути не лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (тобто день фактичного отримання рішення), а й день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 903/237/23).
Отже, ухвала суду про відкриття провадження у справі, відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається врученою відповідачу.
При цьому суд враховує, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, в цьому випадку суду. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 та постановах Верховного Суду від 09.06.2026 у справі № 914/2382/25, від 09.06.2026 у справі № 910/14168/23.
Додатково суд зазначає, що ухвалу про відкриття провадження у справі від 08.06.2026 було направлено на електронну пошту відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - girprom-zapchastuna@ukr.net. Згідно з довідкою про доставку електронного листа за вих. № 910/4576/26/42687/26, ухвала була доставлена на електронну пошту відповідача 24.08.2026.
Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відтак, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та водночас був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, суд виснував про можливість її розгляду за наявними доказами.
При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, враховуючи обставини, пов`язані із запровадженням в Україні воєнного стану, тривалі повітряні тривоги, відключення електропостачання, беручи до уваги навантаження суду, а також перебування судді Волкова Р. В. у щорічній відпустці з 30.07.2026 по 04.09.2026, справу було розглянуто поза межами строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, але у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для вирішення справи та виконання завдань господарського судочинства.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
06.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" (покупець) укладено Договір № 48 (далі - Договір), згідно з п.п. 1.1.-1.4. якого продавець зобов`язується поставити та налагодити систему контролю транспорту "Глобус" у кількості та комплектації згідно додатку № 2, який є невід`ємною частиною даного Договору. Продавець приймає обов`язки по підтриманню працездатності товару та сервісному обслуговуванню, за тарифами, які наведено у додатку № 2 до цього Договору. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору. Покупець зобов`язується своєчасно сплачувати роботи по підтриманню працездатності та сервісному обслуговуванню товару.
Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору вартість товару з монтажем та налагодженням, а також вартість робіт по підтриманню працездатності товару зазначені в додатку № 2, який є невід`ємною частиною даного Договору.
Пунктом 4.1. Договору визначено, що покупець здійснює 100% передплату за товар протягом 5 банківських днів з дати підписання Договору на підставі виставленого продавцем рахунку.
Згідно з п.п. 5.1., 5.2. Договору поставка товару здійснюється шляхом монтажу та налагодження апаратної частини товару на вказаних покупцем транспортних засобах (ТЗ) згідно графіку монтажних робіт, що наведено у додатку № 4 до даного Договору, та надання покупцю диспетчерського програмного забезпечення, яке є невід`ємною частиною товару. Перехід права власності на товар відбувається в момент монтажу товару в ТЗ та надання покупцю програмного забезпечення.
Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його розірвання за взаємною згодою сторін або до припинення на підставі систематичного порушення умов даного Договору (п. 6.1. Договору).
Сторони підписали наступні додатки до Договору:
- Додаток № 1, в якому погодили технічні характеристики товару, вимоги до експлуатації бортового обладнання та мінімальні / рекомендовані вимоги до ПК клієнта;
- Додаток № 2, в якому погодили ціну товару, а також тарифи на подальше виконання сервісних робіт;
- Додаток № 3, в якому передбачили умови гарантійних зобов`язань;
- Додаток № 4, в якому визначили графік виконання монтажних робіт, а також форму звернення до Сервісної служби продавця з метою виконання сервісних робіт;
30.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" (покупець) підписали Угоду № 01 (далі - Угода) про доповнення Договору додатками № 2/1 та № 4/1 від 30.10.2023.
Згідно з додатком № 2/1 до Договору продавець та покупець домовились про надання останньому спеціальної цінової пропозиції на товар на загальну суму 22 080,00 грн. В цьому ж додатку наявний протокол узгодження між сторонами тарифів на подальше виконання сервісних робіт.
В додатку № 4/1 до Договору сторони погодили графік виконання робіт з монтажу СКТ та ДВРП на ТЗ Белаз, б/н та Екскаватор Вольво, б/н, які мали бути виконані 31.10.2023.
Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000644 від 31.10.2023 на суму 22 080,00 грн.
Згідно з видатковою накладною № РН-0000338 від 31.10.2023 позивач поставив відповідачу товари на загальну суму 22 080,00 грн.
Видаткова накладна містить підписи та печатки обох сторін.
У матеріалах справи наявне Замовлення-Наряд на виконання робіт № 10311 від 31.10.2023, згідно з яким відповідальною особою позивача було виконано роботи з монтажу пристроїв контролю руху та датчиків вимірювання рівня пального на ТЗ відповідача.
Позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 13/03 від 13.03.2026, в якій просив протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї претензії сплатити заборгованість за Договором на загальну суму 22 080,00 грн.
Однак, як зазначає позивач, поштове відправлення було повернуто йому з відміткою поштового відділення про невручення.
Вказані обставини, на переконання позивача, свідчать про ухилення відповідача від отримання кореспонденції та, водночас, не можуть бути підставою для звільнення останнього від виконання грошових зобов`язань.
Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача 22 080,00 грн заборгованості за товар, поставлений згідно з умовами Договору та Угоди.
Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з такого.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
При цьому, за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
За ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Отже, договір, як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.
Матеріали справи свідчать, що 06.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" (покупець) укладено Договір № 48, згідно з п.п. 1.1.-1.4. якого продавець зобов`язується поставити та налагодити систему контролю транспорту "Глобус" у кількості та комплектації згідно додатку № 2, який є невід`ємною частиною даного Договору. Продавець приймає обов`язки по підтриманню працездатності товару та сервісному обслуговуванню, за тарифами, які наведено у додатку № 2 до цього Договору. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору. Покупець зобов`язується своєчасно сплачувати роботи по підтриманню працездатності та сервісному обслуговуванню товару.
Проаналізувавши зміст Договору, суд зазначає, що він є змішаним, адже містить елементи договору купівлі-продажу (поставки) та договору про надання послуг.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Положеннями частини ч. 1 ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як за договором купівлі-продажу, так і за договором поставки, обов`язок покупця полягає у оплаті та прийнятті товару, а кореспондуючий обов`язок продавця (постачальника) у передачі товару.
Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).
За ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Приписами ст. 901 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд установив, що 30.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" (покупець) підписали Угоду № 01 про доповнення Договору додатками № 2/1 та № 4/1 від 30.10.2023.
Згідно з додатком № 2/1 до Договору позивач та відповідач домовились про надання останньому спеціальної цінової пропозиції на товар на загальну суму 22 080,00 грн. В цьому ж додатку наявний протокол узгодження між сторонами тарифів на подальше виконання сервісних робіт.
В додатку № 4/1 до Договору сторони погодили графік виконання робіт з монтажу СКТ та ДВРП на ТЗ Белаз, б/н та Екскаватор Вольво, б/н, які мали бути виконані 31.10.2023.
Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000644 від 31.10.2023 на суму 22 080,00 грн.
Згідно з видатковою накладною № РН-0000338 від 31.10.2023 позивач поставив відповідачу товари на загальну суму 22 080,00 грн.
Видаткова накладна містить підписи та печатки обох сторін.
У матеріалах справи наявне Замовлення-Наряд на виконання робіт № 10311 від 31.10.2023, згідно з яким відповідальною особою позивача було виконано роботи з монтажу пристроїв контролю руху та датчиків вимірювання рівня пального на ТЗ відповідача.
Доказів оплати поставленого та вмонтованого позивачем у ТЗ відповідача товару матеріали справи не містять.
Статтями 525, 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За приписами ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорення. Тому задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.
Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідним, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 по справі № 915/646/18.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що позивачем доведено належними, допустимими та вірогідними доказами факт поставки на користь відповідача, а також факт монтажу у ТЗ останнього товарів (пристроїв контролю руху та датчиків вимірювання рівня пального) на загальну суму 22 080,00 грн. Натомість жодних заперечень з боку відповідача щодо кількості та якості товарів, або ж щодо неналежного надання позивачем послуг з їх монтажу матеріали справи не містять, як і не містять доказів сплати відповідачем на користь позивача заборгованості на суму 22 080,00 грн. Вказані обставини є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно із ст. 4 Закон України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено, що у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3 328,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд встановив, що за подання позовної заяви позивач сплатив 3 328,00 грн судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції про сплату № A3Y9-M7RU-Y16E від 21.04.2026.
Разом з тим, у зв`язку з поданням позову в електронній формі позивач мав сплатити 2 662,40 грн судового збору (3328 * 0,8), в той час як решта судового збору (665,60 грн) є надмірно сплаченою.
Відтак, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, на відповідача підлягають покладенню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІРПРОМ ЗАПЧАСТИНА" (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19-А, приміщення 229; код ЄДРПОУ 44942795) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ КОНТРОЛЮ ТРАНСПОРТУ" (04210, м. Київ, просп. Володимира Івасюка (попередня назва - Героїв Сталінграду), буд. 25, кв. 129; код ЄДРПОУ 36994262) 22 080,00 грн заборгованості та 2 662,40 грн витрат зі сплати судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено та підписано 11 вересня 2026 р.

Суддя Р.В. Волков