Справа № 734/1844/17
Провадження № 1-кп/734/3/26

У Х В А Л А
іменем України
20 липня 2026 року | | селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретар судових засідань ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку судову справу - кримінальне провадженні № 42016270300000016, відомості про яке 02 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , одруженого, із вищою освітою, жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, і
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, тимчасово безробітного, жителя АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України,
із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілих – адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_8 , 
у с т а н о в и в:
у провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 42016270300000016, відомості про яке 02 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України. 
Органами досудового розслідування старший лейтенант ОСОБА_3 і старший солдат ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, - у тому, що, проходячи військову службу у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дислокується у АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 19-120, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (із змінами), ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (із змінами), діючи умисно та у групі, з метою підкорення інших військовослужбовців своїй волі та приниження їх людської гідності, 30 січня 2016 року, перебуваючи на території Військової частини НОМЕР_2 та відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , що дислокуються на території АДРЕСА_3 , порушили статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості щодо кількох осіб - старшини ОСОБА_9 , солдата ОСОБА_10 і солдата ОСОБА_6 , яким заподіяли легкі тілесні ушкодження, що супроводжувалося знущанням та глумленням над військовослужбовцями. 
Захисник–адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, і закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, і закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання і зазначив, що винуватим себе не визнає у вчиненні кримінального правопорушення, суть обвинувачення є зрозумілою, надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та на закриття кримінального провадження з цієї підстави. Захисник-адвокат ОСОБА_8 підтримав вимоги вказаного клопотання. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання і зазначив, що винуватим себе не визнає у вчиненні кримінального правопорушення, суть обвинувачення є зрозумілою і надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та на закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Прокурор ОСОБА_5 висловився про те, що обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України підлягають звільненню від кримінальної від повільності, а кримінальне провадження щодо них необхідно закрити. Потерпілий ОСОБА_11 і представник потерпілих-адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 і захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 .
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Положеннями ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження і звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 406 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються військовослужбовці ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином і санкцією передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. 
Зі змісту обвинувального акту виходить, що подія, яка органами досудового розслідування інкримінується обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , відбулася 30 січня 2016 року. Визначений п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України десятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності минув. Обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 надали згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України. Обставин, що б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема, відомостей про вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, спрямованих на ухилення від досудового розслідування або суду, не встановлено. 
Визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже визнання чи не визнання вказаними особами свої вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення і правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину, на цьому наголосив Верховний Суд у справі № 552/5595/18 у постанові від 29 липня 2021 року. Згідно з правовою позицією, що викладена в постанові Касаційного кримінального суду від 30 листопада 2022 року у справі № 734/3220/17, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 42016270300000016, відомості про яке 02 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, необхідно закрити згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.
Процесуальні витрати і речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відсутні.
Керуючись ст.ст. 284, 369-372 і 376 КПК України, ст.ст. 12, 49 і 406 КК України, суд
у х в а л и в:
клопотання захисника–адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 і клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 42016270300000016, відомості про яке 02 лютого 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, закрити згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.
Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області впродовж семи днів із дня проголошення. Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя