Єдиний унікальний номер: 378/739/26 
Провадження № 2/378/605/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року  Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді:    Марущак Н. М.,
за участю секретаря:    Гончарук Ю. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
До суду з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1 з посиланням на наступне.
Відповідно до погосподарської книги Брилівської сільської ради за 1986 - 1990 роки житловий будинок АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору, головою якого та єдиним членом була ОСОБА_2 .
05.01.1989 виконавчий комітет Ставищенської районної ради народних депутатів прийняв рішення №11, яким вирішив оформити право власності на житлові будинки, які належать громадянам згідно додатку, затвердженого рішенням виконкому сільської Ради народних депутатів №52 від 14.12.1988. В додатку власником вищевказаного спірного житлового будинку зазначена ОСОБА_3 . 14.03.1989 виконавчий комітет Брилівської сільської ради видав свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно вказаного свідоцтва спірний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .
15.05.1992 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла все майно ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
29.06.1993 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора видала ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на спірний житловий будинок на підставі довідки виконкому Брилівської сільської ради від 28.04.93 р.
Таким чином, на спірний житловий будинок видано два правовстановлюючі документи: один на колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 , другий на ім`я ОСОБА_4 як спадкоємця ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 її (позивачки) чоловік ОСОБА_4 помер.
24.12.2025 року вона (позивачка) звернулась до державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу після смерті чоловіка на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, надавши нотаріусу як правовстановлюючий документ на нього свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Ставищенською районною державною нотаріальною конторою 29.06.1993 року за реєстром № 284. 
Ставищенська державна нотаріальна контора при видачі 29.06.1993 року ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом не перевірила наявність реєстрації права власності в Білоцерківському БТІ на спірний будинок на підставі свідоцтва про право власності на ім`я ОСОБА_3 . Помилка при зазначенні в погосподарських книгах, а згодом в рішенні виконкому (а. с. 17) та свідоцтві про право власності (а. с. 45) невірного по батькові власниці - ОСОБА_2 (невірно було зазначено ОСОБА_5 ) була допущена Брилівською сільською радою. Проте, питання щодо належності будинку померлій ОСОБА_2 не було вирішено в судовому порядку в окремому провадженні шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Посилаючись на те, що нею не надані документи, які свідчать про належність спадкового майна спадкодавцеві, державний нотаріус вказаної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки надане свідоцтво про право на спадщину за заповітом суперечило інформації, яка міститься в довідці КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № БЦ 6592/1 від 12.12.2024 року, згідно якої станом на 01.01.2013 року право власності на спірний будинок зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності виданого 14.03.1989 року.
Позивачка з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а. с. 43) просить:
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане Ставищенською державною нотаріальною конторою за реєстром № 284 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований в селі Брилівка Ставищенського району Київської області,
- визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 80,2 м2, житловою площею 43,9 м2, вартістю 155000 гривень,
Ухвалою Ставищенського районного суду від 08.06.2026 позовну заяву залишено без руху та надано термін для виправлення недоліків (а. с. 41).
Ухвалою Ставищенського районного суду від 22.06.2026 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 47 - 48).
Ухвалою Ставищенського районного суду від 23.07.2026 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду (а. с. 92).
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, в позові та поданій 04.09.2026 заяві просить розглядати справу без її участі (а. с. 7). 
Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи селищна рада повідомлена належним чином (а. с. 102), представник селищної ради Цимбалюк А. Ю. подав заяву про визнання позовних вимог, просить розглядати справу у відсутність представника селищної ради (а. с. 104).
Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарської книги Брилівської сільської ради за 1986 - 1990 роки та довідки вказаної сільської ради від 27.04.2026 житловий будинок АДРЕСА_1 , 1970 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого та єдиним членом була ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), (а. с. 13 - 15, 20).
Виконавчий комітет Ставищенської районної ради народних депутатів прийняв 05.01.1989 прийняв рішення № 11, яким вирішено оформити право власності на житлові будинки, які належать громадянам згідно додатку, затвердженого рішенням виконкому сільської Ради народних депутатів № 52 від 14.12.1988 (а. с. 17). В додатку власником вищевказаного спірного житлового будинку зазначена ОСОБА_3 (а. с. 17 зв). 
На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів прийняв від 05.01.1989 № 11 виконавчий комітет Брилівської сільської ради 14.03.1989 свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно вказаного свідоцтва спірний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а. с. 45).
14.03.1989 року виконавчий комітет Брилівської сільської ради видав свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3 , яке було зареєстроване Білоцерківським МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстром №189, що підтверджується оригіналом вказаного свідоцтва (а. с. 45).
Згідно довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2024 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.1989 (а. с. 19).
Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 27 квітня 2026 року № 37 ОСОБА_2 1911 року народження, яка постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 1911 року народження, є одна і та ж особа (а. с. 20). 
З матеріалів спадкової справи (а. с. 60 - 66) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а. с. 62), яка за життя 15.05.1992 склала заповіт, посвідчений секретарем Брилівської сільської ради за реєстровим № 15, яким заповіла все своє майно ОСОБА_4  (а. с. 64). Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_4 відповідно до ст. 534, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України (1963 р.), подавши заяву про прийняття спадщини до Ставищенської державної нотаріальної контори у встановлений строк (а. с. 61). 
29 червня 1993 року Ставищенською державною нотаріальною конторою Київської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за реєстровим № 284 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований в селі Брилівка Ставищенського району Київської області (а. с. 46, 66). У вказаному свідоцтві зазначено, що спірний житловий будинок належав померлій ОСОБА_2 на підставі довідки виконкому Брилівської сільської ради від 28.04.1993 року № 12 та зареєстровано в погосподарській книзі виконкому за № 8 (а. с. 46 зв.). 
Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 68 - 90) ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 (а. с. 72), спадщину після смерті якого за законом прийняла його дружина ОСОБА_1 (позивачка) (а. с. 74-75), подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України (а. с. 69). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області з ОСОБА_4 до дня його смерті проживала його дружина ОСОБА_1 (а. с. 74 - 75), інших спадкоємців, які б проживали постійно разом зі спадкодавцем до дня його смерті, немає (а. с. 73). 
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Як встановлено статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини,
Статтею 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування мають переживше подружжя, діти та батьки спадкодавця.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 80,2 кв. м, житлова площа 43,9 кв. метри. Крім житлового будинку «А1-1» з прибудовою «а2-1», погрібом «В1-1», 1974 року побудови, прибудова «А3-1» та колодязь №4, 1990 року побудови, в домогосподарстві розташовані сарай «Б1-1», 1976 року побудови, огорожа №1, хвіртка № 2, ворота № 3, 1989 року побудови (а. с. 33 - 36).
Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 155000 гривень (а. с. 37).
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.
Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.
Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. 
Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).
Постановою від 24.12.2025 за № 213/02-31 Ставищенська державна нотаріальна контора відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок, посилаючись на те, що нею не надані документи, які свідчать про належність спадкового майна спадкодавцеві, оскільки надане свідоцтво про право на спадщину за заповітом суперечило інформації, яка міститься в довідці КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № БЦ 6592/1 від 12.12.2024 року, згідно якої станом на 01.01.2013 року право власності на спірний будинок зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності виданого 14.03.1989 року (а. с. 90).
Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 27 квітня 2026 року № 37 ОСОБА_2 1911 року народження, яка постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 1911 року народження, є одна і та ж особа (а. с. 20). 
Оскільки, як встановлено судом, фактично Ставищенська державна нотаріальна контора при видачі 29.06.1993 року ОСОБА_4 вищевказаного оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 46) не перевірила наявність реєстрації права власності в Білоцерківському БТІ на спірний будинок на підставі свідоцтва про право власності на ім`я ОСОБА_3 , а в якості підстави видачі оспорюваного свідоцтва свідоцтва про право на спадщину за заповітом дана нотаріальна контора неправомірно вказала довідку виконкому Брилівської сільської ради від 28.04.1993 року № 12  (а. с. 45), - видача свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 біла здійснена без належної підстави. Суд погодується з доводами позивачки, що помилка при зазначенні в погосподарських книгах, а згодом в рішенні виконкому (а. с. 17) та свідоцтві про право власності (а. с. 45) невірного по батькові власниці - ОСОБА_2 (невірно було зазначено ОСОБА_5 ) була допущена Брилівською сільською радою. З урахуванням викладеного та враховуючи фактичну наявність двох правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, вищевказане оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід визнати недійсним.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , як голова колгоспного двору, за життя, набула право власності на спірний житловий будинок, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набув ОСОБА_4 , а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на вказаний спірний житловий будинок набула його дружина ОСОБА_1 , і оскільки відповідачем Ставищенською селищною радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.
Так як згідно заяви позивачки (а. с. 43) понесені витрати по сплаті судового збору вона бере на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.
Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 525, 529, 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 71, 120, 182, 206, 392, 1218, 1220, 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 142, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити. 
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 29 червня 1993 року Ставищенською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстром № 284 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований в селі Брилівка Ставищенського району Київської області.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 80,2 м2 житловою площею 43,9 м2 вартістю 155000 гривень.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення в повному обсязі. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. 
Повне найменування учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ).
Відповідач: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області (Київська область, Білоцерківський район, селище Ставище, вулиця Цимбала Сергія, 35/1). 
Повне рішення складено 09 вересня 2026 року.

Суддя        Н. М. Марущак