Справа № 201/5945/26
Провадження № 2/201/4345/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

09 вересня 2026 року        місто Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді - Куць О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Рясної А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08.03.2020 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту №3365052 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, ознайомившись із умовами кредитування, підписав кредитний договір електронним підписом, який створено за допомогою одноразового ідентифікатора. 
ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі 7000 грн. у безготівковій формі шляхом перерахуваня грошових коштів на вказану нею банківську карту. 
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
29.10.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №29/10-2025 за яким відбулося відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 року. 
31.01.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» був укладений договір факторингу №ДФ-31102025 за яким позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 року у розмірі 29754,75 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22754,75 грн. - заборгованість за відсотками. 
Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.04.2026 року указана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. 
Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
В статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року).
Статтею 12 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що 08.03.2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання кредиту №3365052, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS3365052.
Відповідно до п. 1.2 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом (п.2.34 Правил) та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні.
Положеннями п. 1.3 договору встановлено, що сторони погодили, що сума кредиту складає 7000 грн.
Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.3 цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника (п.1.4 договору).
Згідно з п. 1.5 договору, за цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) ( п.2.26 Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник.
У пункті 1.7 договору визначений порядок нарахування процентів за користування кредитом, зокрема: п.1.7.1 у випадку використання Кредиту (п.2.20 Правил) менше ніж 5 календарних днів, включаючи Дострокове виконання зобов`язань (п.2.12 Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користуванн кредитом, яка складає 7,25% від визначеної в п.1.3 цього Договору суми кредиту; п.1.7.2 у випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 08.03.2020 року до 30.03.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,45% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 9233 грн., у тому числі Основна сума кредиту 7000 грн., Проценти за користування кредитом 2233 грн.; п.1.7.3 при використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 08.03.2020 року до 30.03.2020 року (включно) - 1,70% за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка-п.2.3 Правил); в Спеціальний період (п.2.40 Правил) з 30.03.2020 року до 26.09.2020 року (включно) - 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка-2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 9623,40 грн.
Пунктом 2.1.7 договору визначено, що Кредитодавець має право укладати з будь-якою третьою особою договір відступлення/купівлі-продажу права вимоги та/або інші договори, пов`язані з наданням послуг з виконання Зобов`язань/сплати Заборгованості (п.2.14 Правил) за Договором без згоди Позичальника.
Відповідно до п.3.1 договору, сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 08.03.2020 року до Кінцевої дати виконання Договору 26.09.2020 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил).
Пунктом 7.3 договору визначено, що Сторони підтверджують, що даний електронний Договір (договір, укладений у вигляді електронного документа), всі Додатки до нього, Додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі в порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію».
Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що вона усвідомлює та підтверджує, що умови Договору та Правил їй зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими, вона отримала від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію з дотриманням вимог діючого законодавства, що забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.п.7.5.1, 7.5.6, 7.5.9 договору).
У Додатку №1 до договору кредиту №3365052 від 08.03.2020 р., який також підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора PS3365052, викладено Графік платежів за договором, у якому визначена дата початку періоду- 08.03.2020 р.; дата платежу (дата закінчення періоду) - 30.03.2020 р.; загальна сума платежу - 9233 грн., у тому числі основна сума кредиту - 7000 грн., проценти - 2233 грн.; процента ставка - 1,45%; орієнтовна реальна річна процентан ставка - 529,25%. За загальними умовами кредитування: Базовий період з 08.03.2020 р. по 30.03.2020 р., загальна сума платежу становить 9617 грн., у тому числі основна сума кредиту - 6999 грн., проценти - 2618 грн.; Спеціальний період з 31.03.2020 р. до 26.09.2020 р., загальна сума платежу - 6,40 грн., у тому числі основна сума кредиту - 1 грн., проценти за користування кредитом - 5,40 грн. Всього за період з 08.03.2020 р. по 26.09.2020 р. загальна сума платежу становить 9623,40 грн., у тому числі основна сума кредиту - 7000 грн., проценти - 2623,40 грн.
До матеріалів справи також долучено Паспорт споживчого кредиту до договору, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS3365052.
Факт перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 7000 грн. за договором кредиту №3365052 від 08.03.2020 р. підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Елаєнс» від 02.11.2024 р., з якої вбачається, що на виконання договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів за дорученням ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» здійснено наступний успішний переказ коштів на картку клієнта: 08.03.2020 р. на суму 7000 грн., картка № 4149-4991-2280-8932.
29.10.2025 р. між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (Клієнт) був укладений договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається шляхом підписання Сторонами Договору, відповідного Реєстру прав вимог та повідомлення Боржників про факт відступлення права вимоги в порядку, передбаченому цим Договором, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу , відповідно до чинного законодавства. Підписаний в поперовому вигляді Сторонами та скріплений їх печатками (за умови використання) Договір, Реєстр прав вимог, а також повідомлення боржників про факт відсутплення права вимоги підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги (п.п.1.1, 2.1.3 договору).
Платіжною інструкцією №339 від 30.10.2025 р. підтверджується факт сплати ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» на рахунок ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» грошових коштів у сумі 2000000 грн. в якості оплати за договором факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 р. та Реєстру прав вимоги №1 від 29.10.2025 р.
Відповідно до Акта прийому-передачі документів за договором факторингу №ДФ-29/10-2025 від 29.10.2025 р., ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» на виконання договору факторингу №29/10-2025 прийняло в електронному форматі Договори з боржниками по Реєстру прав вимоги №1 від 29.10.2025 р.
Згідно Витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №АК-29/10-2025 від 29.10.2025 р., ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 р. у сумі 29754,75 грн, з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22754,75 грн. - заборгованість за відсотками.
31.10.2025 р. між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОВЕНТІС» (Фактор) був укладений договір факторингу №ДФ-31102025, за умовами якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається шляхом підписання Сторонами Договору, відповідного Реєстру прав вимог та повідомлення Боржників про факт відступлення права вимоги в порядку, передбаченому цим Договором, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу , відповідно до чинного законодавства. Підписаний в поперовому вигляді Сторонами та скріплений їх печатками (за умови використання) Договір, Реєстр прав вимог, а також повідомлення боржників про факт відсутплення права вимоги підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги (п.п.1.1, 2.1.3 договору).
Платіжною інструкцією №1118 від 05.11.2025 підтверджується факт сплати ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» на рахунок ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» грошових коштів у сумі 2071261,13 грн. в якості оплати за договором факторингу №ДФ-31102025 від 31.10.2025 р. та Реєстру прав вимог №001.
Відповідно до Акта прийому-передачі документів за договором факторингу №ДФ-31102025 від 31.10.2025 р., ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» на виконання договору факторингу №ДФ-31102025 прийняло в електронному форматі Договори з боржниками по Реєстру прав вимоги №001 від 31.10.2025 р.
Згідно Витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №ДФ-31102025 від 31.10.2025 р., ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 р. у сумі 29754,75 грн, з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22754,75 грн. - заборгованість за відсотками.
У відповідності до детального (щоденного) розрахунку, складеного первісним кредитором, заборгованість відповідача за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 року станом на 29.10.2025 року становить 37524,75 грн, яка складається з 7000 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 30524,75 грн. - заборгованість за процентами (з урахуванням сплачених коштів у сумі 9893,25 грн.).
Водночас, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3365052 від 08.03.2020 року у розмірі 29754,75 грн., оскільки саме така суму перейшла до позивача за договором факторингу.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачується щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України, передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованої або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 
Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 7000 грн. та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, факт переходу права вимоги до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», а тому, суд дійшов висновку, що з останньої підлягає стягненню заборгованість згідно договору №3365052 від 08.03.2020 року.
Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки відповідач станом 29.10.2025 року має заборгованість за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 року, яка складається із заборгованості у розмірі 29754,75 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7000 грн., а також відсотки - 22754,75 грн., яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку про її стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС». 
Відтак, позовна заява підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат професійну правничу допомогу, суд зауважує наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Звертаючись із позовною заявою, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., надавши при цьому договір про надання правової допомоги №43657029 від 02.01.2026 року, детальний опис робіт (наданих послуг), акт надання послуг №3365052 від 27.03.2026 року.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5,6 ст.137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
В силу вищевказаних норм закону, з огляду на те, що суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» сплачені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. 
На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором №3365052 від 08.03.2020 року станом на 29.10.2025 року у сумі 29754,75 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 7000 грн., за відсотками - 22754,75 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» судові витрати у сумі 8 662,40 грн., з яких: витрати на професійну правничу допомогу - 6000 грн.; судовий збір - 2662,40грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Заочне рішення може бути переглянуте Соборним районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем та третіми особами протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя        О.О.Куць