ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 р. 	Справа № 520/21185/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Івано-Франківської митниці Держмитслужби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 08.01.26 року по справі № 520/21185/25
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІСОЛЮШН» 
до  Івано-Франківської митниці Держмитслужби України     
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю “ЮНІСОЛЮШН” (далі по тексту – ТОВ “ЮНІСОЛЮШН”, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби (далі по тексту – відповідач), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA206020/2025/000025/2 від 21.07.2025;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000245 від 21.07.2025;
- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮНІСОЛЮШН” (код ЄДРПОУ 44538451, 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд.192А, оф.202) сплачену суму судового збору у розмірі 2 904,95 грн та суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби (код ЄДРПОУ 43971364, 76005, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, буд. 159).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі № 520/21185/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮНІСОЛЮШН” до Івано-Франківської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA206020/2025/000025/2 від 21.07.2025.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000245 від 21.07.2025.
Стягнуто з Івано-Франківської митниці (76005, м. Івано- Франківськ, вул. Чорновола, буд. 159, ЄДРПОУ 43971364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮНІСОЛЮШН” (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд.192А, оф.202, ЄДРПОУ 44538451) сплачений судовий збір у сумі 2 904, 95 грн. (дві тисячі дев`ятсот чотири гривні 95 копійок).
Стягнуто з Івано-Франківської митниці (76005, м. Івано- Франківськ, вул. Чорновола, буд. 159, ЄДРПОУ 43971364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮНІСОЛЮШН” (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд.192А, оф.202, ЄДРПОУ 44538451) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2026 по справі № 520/21185/25 апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці - залишено без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 по справі № 520/21185/25 - залишено без змін.
Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій останній просив суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІСОЛЮШН» (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 192А, оф. 202, код ЄДРПОУ 44538451) за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби (вул. Чорновола, буд. 159, м. Івано Франківськ, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., 76005, код ЄДРПОУ 43971364) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 241,43 (тринадцять тисяч двісті сорок одна) гривень 43 копійки.
В обґрунтування вимог вказаної заяви стверджував, що судом не було повною мірою вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати при розгляді справи №520/21185/25 у суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу є фактично понесеними та документально підтвердженими.
Відповідач надав до суду апеляційної інстанції заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких просив у задоволені вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби на користь ТОВ «ЮНІСОЛЮШН» відмовити у повному обсязі.
Також зазначив, що підставою для критичного сприйняття наданої адвокатом заяви про ухвалення додаткового рішення розрахунку визначення вартості послуг та обсягу наданої правничої допомоги є не співмірність цих послуг з категорією справи. 
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 13 241,43 грн, понесених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
За визначенням частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до частин 3 та 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина статті 134 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи та витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції представником позивача до матеріалів справи додано: ордер про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 12.03.2026, акт прийому – передачі наданих послуг, від 16.03.2026.
Дослідивши вказані документи колегією суддів встановлено, що між адвокатським об`єднанням «Корневи і партнери» в особі керуючого партнера Корневої Ольги Сергіївни та ТОВ «ЮНІСОЛЮШН» укладено додаткову угоду, відповідно до пункту 1 якої, сторони домовились доповнити пункт 1.2. договору підпунктом 1.2.4. та викласти його в наступній редакції: «1.2.4. складення відзиву на апеляційну скаргу Івано – Франківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 по справі №520/21185/25 та подання його до Другого апеляційного адміністративного суду» 
За умовами пункту 3.1. додаткової угоди від 12.03.2026, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 60 доларів США за годину, у гривневому еквіваленті відповідно до курсу валют Національного банку України, який є дійсним на момент виставлення Акту прийому – передачі наданих послуг за договором.
Згідно із детальним описом виконаних адвокатом робіт, адвокатом надано такі послуги:
- складення відзиву на апеляційну скаргу Івано – Франківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 по справі №520/21185/25 та подання його до Другого апеляційного адміністративного суду.
Обсяг часу витраченого на складання зазначеного відзиву відповідно до акту прийому – передачі наданих послуг, становить 5 годин.
Загальна вартість послуг 13241, 43 грн.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду апеляційної інстанції з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача надав до суду необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.
Верховний Суд у постанові від 10.12.2025 по справі № 902/1070/24 з посиланням на висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою–сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Також, у вказаній постанові Верховним Судом, врахувавши постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегією суддів також взята до уваги позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 19.01.2023 у справі № 345/136/18, у якій останній, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, виснувався, що у разі недотримання стороною вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим часом на виконання робіт, суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат щодо неможливості самостійно зменшувати розмір правової допомоги за відсутності клопотання сторони та самостійно зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу внаслідок їх непропорційності.
Також, Судом наголошено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на зміст частини 4 статті 134 КАС України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», у той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, матеріалами справи підтверджено, що представником позивача складено відзив на апеляційну скаргу.
Дослідивши відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила, що вказаний документ хоч і є значним за обсягом (18 сторінок), однак його зміст частково дублюється зі змістом позовної заяви, отже, написання відзиву не потребувало значних зусиль адвоката, а відтак визначений представником позивача розмір правової допомоги за складення такого документу у загальному розмірі 13241,43 грн є завищеним, а тому підлягає зменшенню до рівня 7944,85 грн, що дорівнює 3 годинам роботи адвоката (2648,28 грн х 3).
Крім того, колегія суддів враховує, що стверджуючи про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу, митний орган обмежився лише загальними посиланнями, не зазначивши при цьому суму судових витрат, яку б вважав співмірною.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступінь складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що співмірною та пропорційною сумою відшкодування таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є 7944,85 грн, що дорівнює 3 годинам обсягу часу витраченого на складання відзиву, зазначеного в акті прийому – передачі наданих послуг.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІСОЛЮШН» про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІСОЛЮШН» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.
Прийняти по справі № 520/21185/25 додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби (вул. Чорновола, буд. 159, м. Івано Франківськ, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., 76005, код ЄДРПОУ 43971364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІСОЛЮШН» (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 192А, оф. 202, код ЄДРПОУ 44538451) витрати на правову допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 7944 (сім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 85 копійок.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків. передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		Перцова Т.С.	
Судді	   	Макаренко Я.М.   Жигилій С.П.