| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/30162/25 Суддя першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Файдюка В.В.,
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФ України у Київській області), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі - третя особа, ГУ ДКС України у Київській області), в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у формуванні та поданні до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, сплата якого підтверджується чеком з терміналу обслуговування АТ «Банк інвестицій та заощаджень» № 1523551 від 23.11.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, сплата якого підтверджується чеком з терміналу обслуговування АТ «Банк інвестицій та заощаджень» № 1523551 від 23.11.2024 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за нормами чинного законодавства громадяни, які придбавають житло вперше, не є платника збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а відсутність механізму перевірки відповідної інформації не може бути підставою для відмови у повернення помилково сплачених коштів, що підтверджується численною практикою Верховного Суду. Крім того, суд вказав на помилковість твердження відповідача про те, що із заявою про повернення збору позивач мав надати документи, передбачені Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок №1740), оскільки його норми вказують на необхідність подання їх під час нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу, а не до органів Пенсійного фонду України. Крім іншого, суд підкреслив, що норми Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок №787), надання таких документів також не вимагають.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФ України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів від 23.09.2020 №866, яка набрала чинності 26.09.2020, суттєво змінено підходи для визначення підстав та порядку звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу майна. Крім того, наголошено, що вирішення питання про суми надмірно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування не належить до компетенції органів Пенсійного фонду, що не враховано позивачем.
Після усунення визначених в ухвалі від 01 грудня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що передумовою для повернення казначейством коштів помилково або надміру зарахованих до бюджету є подання, обов`язок щодо формування та направлення якого покладено саме на відповідача. Крім того, наголошено, що предметом позову у цій справі є відмова Пенсійного фонду України Київській області у направленні такого подання до казначейства, а не відмова у поверненні коштів.
Відзиву ГУ ДКС України у Київській області на апеляційну скаргу ГУ ПФ України у Київській області у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження з 11 серпня 2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її необхідно залишити без задоволення, однак рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року необхідно змінити, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 23.11.2024 між ОСОБА_2 (продавець), з однієї сторони, та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Федоряки О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 8125.
За умовами пункту 1.1 договору Продавець зобов`язується передати (продати) майно, вказане в п. 1.2. цього Договору, у власність покупців, а покупці зобов`язуються прийняти (купити) майно, вказане в п. 1.2. цього Договору: частку квартири - ОСОБА_1 та частку квартири - ОСОБА_3 , і сплатити за нього обговорену грошову суму, вказану в п. 2.1. цього договору. 
Відповідно до пункту 1.2 договору квартира під № 86 (вісімдесят шість), що відчужується за даним Договором, розташована в будинку під АДРЕСА_1 .
Квартира має наступні характеристики: Загальна площа: 56,8 кв. м.; житлова площа: 23,1 кв. м.; кількість житлових кімнат - 1 (одна).
За умовами пункту 2.1 договору Продаж квартири, за домовленістю сторін, вчиняється за 1 000 100,00 грн. (один мільйон сто грн 00 коп.). При цьому сторони свідчать, що вони обізнані стосовно ринкових цін на аналогічні квартири; за їх розсудом визначена в цьому Договорі вартість саме цієї квартири є справедливою і відповідає її дійсній вартості.
Позивачем згідно з платіжною інструкцією від 23.11.2024 № 1523551 було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 5 000,00 грн.
16.05.2025 Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою, у якій просила відповідача сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про повернення заявникові збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 5 000,00 грн, у зв`язку з тим, що нерухоме майно придбавалося нею вперше.
Листом від 10.06.2025 №1000-0504-8/77869 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило позивачу у поверненні коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, мотивуючи це тим, Головне управління не володіє правами доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не може перевірити достовірність довідок, виданих установами та організаціями.
Вважаючи протиправними дії відповідача про відмову сформувати подання до ГУ ДКС України у Київській області про повернення заявникові збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з такого. 
Відповідно до п. 9 ч. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону №400/97-ВР регулює Порядок №1740, із змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», яка набрала чинності 26.09.2020 (далі - Постанова №866).
Згідно з п. п. 15-2, 15-3 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо, зокрема:
- право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (пп. «б»);
- особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року) (пп. «в»);
- особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (пп. «г»).
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Колегія суддів наголошує, що аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26.09.2020 визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.
З огляду на наведене під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін «придбавання майна» треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатну приватизацію.
Із змісту пункту 15-2 Порядку №1740 вбачається, що з 26.09.2020 фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що вона не має та не набула права власності на житло, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого права власності на житло, а також дані невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Колегія суддів наголошує, що якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі використати його вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №280/9714/20 та від 05.11.2025 у справі №340/3681/24.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду.
Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
У рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 надано офіційне тлумачення ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з яким, зокрема, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.
Матеріали справи свідчать, що до заяви про повернення сплаченої суми збору позивачем було додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2024 №405057928, копію договору купівлі-продажу квартири від 23.11.2024, копію витягу з Державного реєстру речових прав від 23.11.2024 №405075395, копію паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податків, копію чека з терміналу обслуговування АТ «Банк інвестицій та заощаджень» №1523551 від 23.11.2024, довідку Сквирської міської ради від 14.05.2025 № 03-2125 про те, що ОСОБА_1 у часті в приватизації державного (відомчого) житлового фонду не приймала.
Відтак, судова колегія звертає увагу, що у матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 виконала вимоги підпункту «в» пункту 15-2 Порядку №1740 при поданні відповідачу відповідної заяви та документів, у тому числі документів, які підтверджують не використання останньою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
Таким чином, за наявності подання позивачем документів, визначених пунктом 15-2 Порядку №1740 у редакції Постанови №866, колегія суддів констатує виконання ОСОБА_1 вимог, необхідних для повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, є неправомірною відмова ГУ ПФ України у Київській області у формуванні та направленні до ГУ ДКС України у Київській області подання щодо повернення позивачу суми помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5 000,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 23.11.2024 №1523551.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у вже зазначеній вище постанові Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №280/9714/20.
У свою чергу колегія суддів наголошує на помилковості висновків суду першої інстанції про те, що положення п. 15-2 Порядку №1740 застосовуються щодо тих громадян, які вивили бажання подати документи на стадії нотаріального посвідчення, і не вимагають подання таких документів до органів Пенсійного фонду України, оскільки постановою Кабінету Міністрів від 23.09.2020 №866, чинною на час виникнення спірних правовідносин (набрала чинності 26.09.2020), суттєво змінено підходи для визначення підстав та порядку звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу майна.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, однак обґрунтував його із застосуванням норм підзаконного акту, який спірні правовідносини на момент їх виникнення не регулював.
Також судова колегія вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ряд правових позицій Верховного Суду, оскільки вони є нерелевантними щодо спірних правовідносин у зв`язку із зміною їх правового регулювання, а саме прийняттям Постанови №866.
У зв`язку з цим оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні у мотивувальній частині.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пункту 1 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року - змінити у мотивувальній частині, зазначивши, що підстави для задоволення позовних вимог викладені у мотивувальній частині цієї постанови.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк
Судді О.В. Карпушова
Є.І. Мєзєнцев
Повне судове рішення виготовлено 11 серпня 2026 року.