Справа № 635/3887/26 
Провадження № 2-а/635/86/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Омельник М.М.,
секретар судового засідання – Сліпченко К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 
встановив:
Виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Лаєвську М.Л. звернувся до місцевого загального суду як адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 468 від 17 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210' Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 17 квітня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17000 грн.Вказана постанова є незаконною, такою що винесена без належних та допустимих доказів вручення повістки позивачу, а також сумнівна мета повістки, що зазначена в оскаржуваній постанові. Разом з тим, позивачу не вручалась повістка ані за місцем проживання, ані у будь-яких спосіб, проте співробітники ТЦК не звернули на вказане твердження уваги, не надали позивачу будь-яких доказів наявності особистого підпису про отримання повістки, або акт про відмову в отриманні повістки, або фотл-відеофіксацію вручення повістки. Крім того позивач перебував на лікуванні, лише після повідомлення дільничного працівника поліції про те, що позивач перебуває у розшуку ОСОБА_1 дізнався про нібито своє оповіщення за місцем проживання.
Таким чином, постанова № 468 від 17 квітня 2026 року винесена без належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.
Процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23 квітня 2026 року, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Омельник М.М.
Ухвалою судді від 04 травня 2026 року відкрито провадження за адміністративним позовом в порядку спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідками розгляду яких прийнято постанову № 468 від 17 квітня 2026 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідач, повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, витребувані документи на адресу суду не направив.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність також зазначив, що позовну заяву підтримує у повному обсязі та прохає її задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Крім того відповідач є користувачем в Електронному суді та отримав судову повістку згідно довідки про доставку електронного документу, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань не надходило.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини.
Згідно довідки військово-лікарської комісії № 2026-0115-1239-4740-0 від 15 січня 2026 року, вбачається, що солдат (запасу) ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 с-ще Пісочин, 15 січня 2026 року, діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК при причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): К 66.2. Ретроперитоніальний (заочервний) фіброз. Опис діагнозу: Фіброз забрюшинного простору з незначним порушенням функції. Придатний до військової служби. 
Згідно виписки № 2497 із медичної карти стаціонарного хворого виданої на ім`я ОСОБА_1 від 06 квітня 2026 року, вбачається, що останній має наступний діагноз: заочеревинний фіброз. Гідронефроз праворуч. 
17 квітня 2026 року постановою № 468 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у сумі 17 000 грн.
Оцінка суду.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст. ст. 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з абз. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. За приписами абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний заявитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до абз. 12, 13 ч. 3 ст. 22 цього Закону поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Згідно з абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку (в редакції, чинній з 27.08.2024 згідно з постановою КМУ № 951 від 16.08.2024) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Згідно з п п.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
З матеріалів справи, вбачається, що згідно довідки військово-лікарської комісії № 2026-0115-1239-4740-0 від 15 січня 2026 року, солдату (запасу) ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 с-ще Пісочин, 15 січня 2026 року, діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): К 66.2. Ретроперитоніальний (заочервний) фіброз. Опис діагнозу: Фіброз забрюшинного простору з незначним порушенням функції. Придатний до військової служби. 
Згідно виписки № 2497 із медичної карти стаціонарного хворого виданої на ім`я ОСОБА_1 від 06 квітня 2026 року, вбачається, що останній має наступний діагноз: заочеревинний фіброз. Гідронефроз праворуч. 
17 квітня 2026 року постановою № 468 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у сумі 17 000 грн.
Жодних відомостей, яким чином та коли позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 17 квітня 2026 року, чи отримував він такий виклик, суб`єктом владних повноважень суду не надано.
Отже матеріали справи не містять доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до ТЦК та СП на визначену дату. На підставі викладеного, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення про виклик ІНФОРМАЦІЯ_4 на 17 квітня 2026 року, щодо необхідності з`явитися ОСОБА_1 .
Відповідно до позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, Верховний Суд вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів, котрі б доводили наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а відтак жодним чином не доведена вина позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, спірну постанову скасувати, а провадження по справі закрити.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за встановленої відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З цієї ж підстави справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі не доведення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд скасовує оскаржувану постанову у справі про вчинення адміністративного правопорушення та закриває провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати залишити за рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 243, 246, 271, 272, 286 КАС України суд,-
ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення– задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_2 № 468 від 17 квітня 2026 року про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;
представник позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя       М.М.Омельник