Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/2603/26
 
провадження № 2/650/3001/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
03 серпня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого Сікори О.О.,
за участю секретаря Завістовської Л.А., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем узятих на себе договірних зобов`язань щодо своєчасного повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами укладеного між сторонами договору. Позивач зазначає, що 24 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 555018-КС-002 про надання кредиту, який укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-1621, надісланим на номер мобільного телефону, зазначений ним під час реєстрації в особистому кабінеті. Як зазначає позивач, до укладення договору відповідачу було направлено пропозицію (оферту) про укладення кредитного договору, після ознайомлення з якою останній здійснив її акцепт шляхом введення одноразового ідентифікатора, що відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» підтверджує його волевиявлення на укладення договору та прийняття всіх його умов. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 43 000,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі відповідно до умов договору і графіка платежів. Позивач зазначає, що згідно з умовами договору плата за користування кредитом встановлена у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом, а проценти нараховуються на залишок заборгованості, наявний на початок кожного календарного дня, за весь фактичний період користування кредитними коштами до моменту їх повернення відповідно до графіка платежів. На виконання умов договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало відповідачу кредитні кошти у повному обсязі шляхом їх зарахування на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені самим відповідачем під час оформлення заявки на отримання кредиту. Факт перерахування кредитних коштів підтверджується довідкою про їх перерахування та іншими документами, що містяться у матеріалах справи. Таким чином, позивач вважає свої договірні зобов`язання виконаними у повному обсязі. Позивач звертає увагу, що проценти за користування кредитом нараховувалися виключно протягом строку кредитування відповідно до умов укладеного договору. Після закінчення строку дії кредитного договору проценти за користування кредитом не нараховувалися, а розрахунок заборгованості лише відображає сформовану заборгованість станом на дату звернення до суду. На підтвердження цієї обставини позивач навів відповідні пояснення у позовній заяві та зазначив, що правові висновки Верховного Суду щодо заборони нарахування процентів після закінчення строку кредитування у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки таких нарахувань фактично не здійснювалося. Крім того, позивач зазначає, що відповідач був належним чином ідентифікований під час укладення кредитного договору, самостійно здійснив вхід до особистого кабінету, подав заявку на отримання кредиту, підтвердив належність банківської картки, на яку були перераховані кредитні кошти, а також підписав договір шляхом використання одноразового ідентифікатора. На думку позивача, зазначені обставини свідчать про належне укладення кредитного договору в електронній формі та підтверджують дійсність правочину. Позивач також зазначає, що умовами кредитного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту, яка включена до загальної вартості кредиту, графіка платежів та відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». На підтвердження правомірності встановлення такої комісії позивач посилається на положення зазначеного Закону, нормативні акти Національного банку України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду і судів апеляційної інстанції. За твердженням позивача, відповідач свої договірні обов`язки щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором платежів належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 07 квітня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 145 770,00 грн, яка складається з:
?43 000,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 
?72 670,00 грн – прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 
?21 500,00 грн – заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до статті 625 ЦК України; 
?8 600,00 грн – заборгованість за комісією; 
?0,00 грн – штрафні санкції. 
Посилаючись на положення статей 525, 526, 530, 610, 625, 626, 628, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», а також зазначаючи про належне виконання кредитодавцем своїх договірних обов`язків і порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 145 770,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. На судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, зустрічного позову не пред`явив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. Враховуючи відсутність заперечень позивача щодо ухвалення заочного рішення, а також наявність підстав, передбачених статтею 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши їх належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 24 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 555018-КС-002 про надання кредиту. Договір укладено в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи позивача відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-1621, який був направлений на номер мобільного телефону, зазначений відповідачем під час реєстрації в особистому кабінеті. Як убачається з матеріалів справи, перед укладенням кредитного договору відповідач пройшов процедуру електронної ідентифікації, самостійно заповнив анкету позичальника, ознайомився з умовами кредитування, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та іншими документами, після чого підтвердив своє волевиявлення шляхом введення одноразового ідентифікатора. Саме після такого підтвердження договір був сформований та набув чинності. Відповідно до статей 205, 207, 626, 627, 628, 638, 639 Цивільного кодексу України правочин може бути укладений у письмовій, у тому числі електронній, формі. За змістом статей 3, 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а тому є належною правовою підставою виникнення цивільних прав та обов`язків сторін. Суд бере до уваги наведені позивачем правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких використання одноразового ідентифікатора як електронного підпису відповідає вимогам законодавства, а сам факт введення такого ідентифікатора підтверджує належне волевиявлення особи на укладення договору. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом при вирішенні спорів, пов`язаних із виконанням електронних кредитних договорів. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 43 000,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності. Процентна ставка за користування кредитом становила 1 % за кожний день користування кредитом, а також договором було передбачено сплату комісії та інших платежів відповідно до погодженого сторонами графіка. Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши кредитні кошти у повному обсязі на банківську картку відповідача №  НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені ним під час оформлення заявки на отримання кредиту. Факт видачі кредиту підтверджується довідкою про перерахування коштів та іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Укладення сторонами кредитного договору свідчить про досягнення згоди щодо всіх його істотних умов. Відповідно до статті 629 ЦК України укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом із тим відповідач належним чином свої договірні зобов`язання не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом та інші платежі не сплатив, унаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві окремо зазначив, що проценти за користування кредитом нараховувалися виключно у межах строку кредитування, визначеного договором, а після його закінчення такі проценти не нараховувалися. Нарахування після спливу строку кредитування здійснювалися лише відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, що, на думку позивача, відповідає вимогам чинного законодавства та правовим висновкам Верховного Суду. Також позивач навів обґрунтування правомірності стягнення комісії, зазначивши, що вона прямо передбачена умовами кредитного договору, включена до загальної вартості кредиту, паспорта споживчого кредиту та графіка платежів, а її встановлення відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування», нормативно-правовим актам Національного банку України та актуальній судовій практиці. На підтвердження заявлених вимог позивачем подано детальний розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 07 квітня 2026 року загальна сума заборгованості становить 145 770,00 грн, яка складається з:
?43 000,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 
?72 670,00 грн – прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 
?21 500,00 грн – проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України; 
?8 600,00 грн – комісія; 
?0,00 грн – штрафні санкції. 
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та встановив, що він узгоджується з іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, містить деталізацію усіх складових заборгованості та не спростований відповідачем. Відповідач жодних доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань, сплати кредитної заборгованості або заперечень щодо правильності проведеного позивачем розрахунку суду не надав. Відповідно до статей 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Порушення боржником грошового зобов`язання є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку. Згідно зі статтями 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Позивач надав належні, допустимі та достатні докази на підтвердження своїх вимог, тоді як відповідач не скористався своїм процесуальним правом подати відзив та докази на їх спростування. Оцінюючи подані сторонами докази відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для вирішення спору по суті, узгоджуються між собою та підтверджують факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, порушення ним умов договору та наявність заборгованості у заявленому позивачем розмірі. З огляду на встановлені обставини справи суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» є обґрунтованими, підтверджуються належними письмовими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 258–265, 280–282 ЦПК України, статтями 205, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування», суд,
В И Р І Ш И В :
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю. Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП, дата народження та адреса зареєстрованого місця проживання – відповідно до матеріалів справи) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ та місцезнаходження – відповідно до матеріалів справи) заборгованість за Договором № 555018-КС-002 про надання кредиту від 24 вересня 2025 року у загальному розмірі 145 770 (сто сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят) гривень 00 копійок, яка складається з:
?43 000,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 
?72 670,00 грн – прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 
?21 500,00 грн – проценти, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України; 
?8 600,00 грн – заборгованість за комісією; 
?0,00 грн – штрафні санкції. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або справа розглянута без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя??        О.О. Сікора